Tange Sazen a hrnec mající cenu milionu rjó.
Nejvyšší pán naší země
vlastnil značné válečné zisky
ve výši milionu rjó ve zlatě.
Pán
zlato zakopal a
nakreslil mapu, která přesně popisuje ono místo.
Tu mapu namaloval na povrch hrnce starých opic.
Cože? Hrnec starých opic?
Přesně tak. Hrnec starých opic.
Takže...najdeme-li zlato dle mapy na hrnci...
Naše země Yagyu bude nejbohatší v Západní části.
Nikoli! V celém Japonsku.
Gratuluji, pane!
Jste nejbohatším mužem v Japonsku!
Blahopřeji!
Jenže ten hrnec starých opic už jaksi není v mém držení.
Cože?
Nevěděl jsem, že hrnec ukrývá cestu k pokladu.
Takže jsem ho dal svému mladšímu bratrovi.
Čili hrnec starých opic je nyní u pana Genzabura?
Říkal, že by ho chtěl dát Shibo Dojovi jako dar za to, že byl přijat coby zeť.
Proto ho s sebou vzal do Eda.
Chápu.
Kéž bychom znali tajemství hrnce o měsíc dříve.
Vědět to dřív, než se stal zetěm, neměli bychom problém.
To je pech...
Já vím...
Mimochodem zná pan Genzaburo tajemství hrnce?
Ne, myslím, že ne.
Jaká zbytečnost mít hrnec a neznat jeho tajemství.
Ano, máš pravdu.
Museli jsme to na pana Genzabura nějak narafičit a
získat hrnec starých opic zpět.
Proto Dainoshin Ko obdržel tajný rozkaz od našeho pána a zamířil k Edu.
Ocenil bych, kdyby nám velitel rovněž pomohl.
To je překvapení, že má ten hrnec cenu milionu rjó.
Taky nás to ohromilo.
- Drahý. - Ano?
Co se týče toho špinavého hrnce tamhle, je mi stydno, že ho hosté uvidí.
Vážně?
Víš, ono je to dědictví naší rodiny Yagyu.
Řekl mi to můj otec, než zemřel.
Můžu ho někam schovat?
Cože?
Tvůj starší bratr je přece pánem této oblasti, ne?
Myslím, že to od něj nebylo hezké,
že dal tobě - svému mladšímu bratru - takový špinavý hrnec.
Takže jsem zeť v ceně pouhého hrnce. Ta ostuda!
Ne! To prosím neříkej.
Nelíbilo se ti, co jsem řekla?
To ne...
Je mi to líto.
Ale tvůj bratr je k tobě nespravedlivý.
To proto, že jsem se narodil až rok po něm, jsou mezi námi velké rozdíly.
Rozhodně.
Ale myslím, že by se dal prodat ze jedno rjó.
Dle mého nemá cenu ani 3 monů.
Myslíš?
Prosím, omluvte mě.
Posel pána Yagyu z vašeho domova vás přijel navštívit.
Posel mého bratra?
Co se děje...
Přijel jsem sem v záležitosti týkající se hrnce starých opic.
Co je s hrncem?
Nic, nic zvláštního. Vždyť nemá cenu ani tří monů.
To máš pravdu.
Takže si to také myslíš?
Má žena mi totiž řekla totéž.
Vlastně se mi vůbec nelíbí, jak se mnou bratr jedná.
Souhlasím.
Bratr má přece jako pán hradu a země peněz dost.
A vše, co jsem od něj dostal, je hrnec, který nemá cenu ani tří monů.
To je přece hrozná nespravedlnost!
Souhlasím.
Je prostě lakomec!
Souhlasím.
Má žena řekla, že ho raději schováme, než ho takhle vystavovat.
Pokud ho tedy nechcete, já bych si ho vzal.
To znamená, že ho chcete zpátky?
Ano, trápí mě, že by se mohl zničit, když se někam schová.
To je možné.
Pořád je to dědictví vaší rodiny Yagyuy.
To je pravda. Dainoshine, o tohle mě tedy bratr žádá?
Ano. Prosím, vraťte nám ho.
- To řekl bratr? - Ano. Prosím vás o to.
- Pak to odmítám udělat! - Cože?
- Nevrátím vám ho! - Ale řekl jste, že ho k ničemu nemáte?
Na tom nezáleží, zda ho potřebuji nebo ne.
Má cenu 23,000 koku, které má můj bratr!
Až ho budu schovávat, budu na to myslet.
- Jedná se mnou jako s idiotem! - Co se stalo?
- Poslal posla, že chtějí hrnec zpátky! - Cože?
Hrnec mě nezajímá, ale mám snad nějakou hrdost!
Jistě.
Tvůj bratr je sprostý.
Už ten hrnec nechci vidět. Prodáme ho vetešníkovi.
Vetešníku!
Pokud se teď vrátím zpět, nevím, co mám pánovi říci.
Chápu.
Vlastně bych po vás, veliteli, potřeboval laskavost.
Oč jde?
Genzaburo naštěstí ještě nic neví o tajemství hrnce.
Jistě, to už vím.
Nevydá ho zpět jen kvůli tomu, že ho to jako druhorozeného urazilo.
Jinými slovy jeho žárlivá povaha se cítí být ochuzena.
Chápu.
- Domníváte se, že je třeba dát mu peníze. - Ano, zlato ho jistě přesvědčí.
Kolik bych vám tedy měl poskytnout?
Myslím, že 100 rjó by mohlo stačit.
Jen sto?
Aha, takže teď chcete koupit hrnec za sto rjó.
Ano, prosím, dejte mi ho.
Sto rjó, ano?
Ano, přesně sto.
Dainoshine, není to divné, že chcete kupit hrnec za sto rjó?
A je?
Neříkal jsi, že nemá cenu ani tří monů?
Ne, tak jsem to nemyslel...
Mlč! Myslíš, že jsem hloupý?
Ne, jistě, že ne!
Můj lakotný bratr by bez důvodu nikdy nekoupil hrnec za sto rjó.
Takže v tom něco je.
Pověz mi co!
- Nemá to žádný důvod... - Nelži! Chci pravdu!
Říkám pravdu, je to jen hrnec na čaj.
Dobře, nechceš mi to říci.
Mám nápad, pokud mi to neřekneš...
Hej!
Ne, počkat...
Vezměte ho do Dojo a trochu mu naložte.
Ano.
Ne...
Hej! Dobré zprávy! Milion rjó!
Hej, Hagino!
Hagino!
Ano, drahý. Co se děje?
Uvidíš, přines mi ten hrnec.
Hrnec starých opic.
Ještě pořád na něj myslíš?
Jistě.
Nejsem nějak významný muž, ale nepřišel jsem do tvého domu
coby zeť s úplně prostým darem.
Dobře, jenže já už jsem ho dnes prodala vetešníkům.
Cože? Ty jsi ho prodala?
Ano, nezlobíš se, že?
Vetešníci za něj dali mon.
Ty... hloupá!
Co se děje?
Ten hrnec má cenu milionu rjó!
Milionu?!
Hej, Shichibeii!
Jo.
Jak se dnes máš?
No, chtělo by to trochu štěstí.
Vítej zpátky.
Hej.
Dařilo se, Yasukichi?
Co je to?
Zlatá ryba!
Zlatá ryba?
Yasu, tohle není dobrý hrnec pro zlatou rybu.
Jenomže já žádný jiný nemám.
Aha. Tak to něco musíme najít.
Yasu, to je zlatá ryba?
Jo.
Pak pro ni něco mám. Počkej.
Vyndej ji odtamtud a dej ji sem.
To jí vyhovuje líp, co říkáš?
Ano, děkuju.
Není zač.
Vždycky mu něco dáš.
Neumíš poděkovat?
Děkuji.
To nic.
K čemu ten hrnec vlastně je?
K čemu ten hrnec je? No, mohl by být...
pro zlatou rybu.
O čem to zase mluvíš?
Nelži tomu chlapci!
Yasu, původně pro zlatou rybu nebyl.
Byl určen pro slané rýžové sušenky.
Tati, budeš dnes v noci zase ponocovat?
Až budeš ospalý, jdi spát, ano?
Ale vrátíš se brzy, že?
To víš, že ano. Buď hodný, Yasukichi.
Haló.
No?
Pohlídáte mi na chvíli Yasua?
Ale jistě. Bez obav.
Shichibei teď chodí skoro každou noc pryč.
Kam asi?
Když budete mířit víc doprava, trefíte to.
Teď se to povede.
Vidíte? Jsem dobrý?
Je tu horko, že?
Pane Shichi, myslíte, že je v pořádku, nehlídáte-li si každou noc svůj sklad?
Hlídá ho prokurista.
Když je taková tma, to už zákazníci nechodí.
Vidím, že jste muž na svém místě.
Děkuji. Ale také to vyčerpává, máme totiž mnoho zaměstnanců.
To je stresující.
A proto tady hraju každý večer.
Mohu plně odpočívat a na nic nemyslet.
Ohisa je nádherné děvče.
Paní je okouzlující a někdy mi něco zazpívá svým líbezným hlasem.
Oh, nevěděla jsem, že jste takový lichotník.
Tak co kdybyste mi dnes dopřála slyšet váš hlas?
Což, Ohiso?
Paní, prosím, zpívejte!
Tak dlouho jste již nezpívala.
No, tak, paní!
Paní, prosím.
Jsem ale nachlazena...
- Přes to, zazpívejte, prosím. - Paní, prosím.
Podejte mi samisen. (pozn. třístrunné japonské banjo)
Nedělej to, Ohiso!
Všichni chtějí, abyste zpívala. Tak proč nezpíváte?
Když nechce, nenuťte ji!
Kdykoli zpívá, dostanu horečku!
Horečku?
Přesně tak. Bolí mě hlava.
Ani saké není dobré, že?
No, jistě.
Tak dobře, vždyť mi to pomůže. Nějak nedostávám za ty lihoviny peníze.
Zazpívám teď vám všem.
Trochu mě bolí v krku, ale
ale co na tom, vždyť zase získám ještě větší horečku a třeštění hlavy.
- Dělejte si, co chcete. - To jistě budu.
Hej, chviličku.
Půjdu zakrýt hrnec s okurkami.
Ach, ten pomíjivý svět, sara sara, větrník.
Dnes vítr severní a zítra jižní.
Ale co mohu dělat?
Šípy rozstřílené vůkol, padá déšť.
Hle, vlaštovka na kraji střechy.
Člověk, jenž na tebe čeká na pěšině osamělých hor.
Ale co mohu dělat?
Deset nocí, sedm mečů, terč lásky.
Chci noc, v níž černí havrani naříkají,
v níž mohu pít saké na počest.
Ale co mohu dělat?
Nech mě jít, stopa po rtěnce.
Ten šíp je křivý?
To není možné!
Máš pravdu, bratře. Zkřivili tady šípy.
Proto se nemůžu trefit, ať to zkouším, jak chci.
K čemu tedy jsou?
Promiň, bratře. Děje se něco?
Říkám, že šípy jsou křivé, protože jsou křivé.
Jediná křivá věc jsou vaše ruce!
Cože?
Jestli ten šíp trefí terč,
třikrát to tady oběhneme a budeme štěkat jako psi.
Že, bratře?
Přesně tak.
Bratře, mohu se podívat?
Jo.
Hej, vy tam,
Chcete to oběhnout a štěkat teď?
Co je tady k smíchu, ty bastarde?
- Hiso, zavolej pána. - Promiňte, pane!
Co je?
Ještě pořád mám saké.
Nejde o saké, ale o obchod.
Cože? Děje se něco?
Ty ničemo! Zlomíme ti ruce?
Hej! Přestaňte! Zabiju vás, jestli budete dělat problémy!
Darebáci. Buďte zticha!
Pane, počkejte!
Omlouváme se, že jsme vás obtěžovali. Prosím, promiňte nám to!
Pane, omlouváme se za ten rozruch. Prosím zastrčte ten meč.
Tak dobře. Vypadněte!
Mnohokrát děkujeme.
Nesnáším povaleče!!
Omlouváme se. Už odcházíme.
- Ty bastarde, ty uvidíš! - Cos to řekl, darebáku?!
Vaši tvář už nikdo neuvidí!
Promiňte, to nebylo na vás.
Budu v pořádku, paní?
Nebojte se.
Požádám pána, aby vás dnes doprovodil.
Jsem vám zavázán.
Pane, omlouvám se, ale doprovodíte dnes pana Shichibeie domů?
Já?
Ano, vy. Uděláte to, že?
Nemám to v úmyslu.
Půjdu dnes brzy spát.
Z vašeho zpěvu mám horečku.
- Prosím, udělejte to, ano? - Bolí mě hlava.
- Doprovoďte ho! - Ne!
Ne.
To se nestane!
Tady to snad stačí. Děkuji vám mnohokrát.
Ale no tak! Dovedu vás až domů.
Netřeba, děkuji...
Víte, mám mnoho sloužících...
Chápu.
Byl byste v rozpacích, kdyby někdo viděl, jak jde boháč s někým, jako jsem já.
Ne, tak jsem to nemyslel.
To je jedno. Jdu domů. Buďte opatrný.
Děkuji za pomoc. Ještě jednou děkuji.
Hej! Otevřete!
To jste vy?
Už jsme zavřeli. Nemůžete to obejít?
Hlupáci. Otevřete! Honem! Shichibei je zraněn!
Ah, Shichibei...
Co se stalo? Proč jsem ho asi poslala s vámi?
Hlupačko! Nejdřív se postarej o něj.
Přineste saké nebo shochu. (pozn. čistý destilát)
Yasu...
Kdo je Yasu?
Postarejte se o Yasua.
Hej! Shichibeii.
Shichibeii!
Nevzdávejte se.
Kdo je Yasu?
Víte to?
Ne. Snad jeho žena?
Když zajdete do jeho obchodu, dozvíte se to.
Víte, kde má obchod? Musíme o tom někomu říct.
Ne. Ty ano?
Úplně přesně ne.
Myslím, že říkal, že je blízko chrámu Ryusen.
Jak dlouho už tady tak poleháváš?
Prosím, vstaň.
Jsem pořád unavený z toho včerejšího celodenního chození.
Prosím seber se a najdi toho vetešníka.
Pokud ten vetešník hrnec prodá,
nikdy už ho nezískáme zpět.
To je pravda.
Má cenu milionu rjó!
Milionu...
Tak, tak.
Dobře, půjdu.
Mimochodem, Hagino,
až do včerejška
jsem každý den trávil díváním se na tvou krásnou tvář.
Bez tebe se cítím osamělý, i když jde jen o jeden den.
I já jsem smutná, když jsem doma sama.
Ale na druhou stranu, jde o milion rjó!
Ano, o milion rjó.
Musíme být trpěliví, že?
Kromě toho, nepotrvá to věčně.
Ten hrnec najdeš dnes nebo zítra.
To spíš ne!
Může to klidně trvat i měsíc, dva.
Tak dlouho?
Jen se nad tím zamysli. Edo je velké.
Navíc je tu plno vetešníků.
Prosím, pokus se o to.
A najdi toho vetešníka, jak nejrychleji to půjde, ano?
Mohlo by to trvat i deset, možná dvanáct let!
Je to skoro jako jít se pomstít.
Prosím, vezměte si to.
Ano.
Takže se snaž.
Ano.
Najdi ten hrnec co nejdřív.
Udělám, co bude v mých silách.
Děkuji mnohokrát.
Ovšem Edo je veliké.
Navíc je zde spousta vetešníků.
Je to jako jít se pomstít.
Mohlo by to zabrat i deset let.
To střílení šípů se zdá zábavné.
Terč je trochu velký.
Chcete zkusit ten malý vlevo?
Ten malý?
Dobře.
Mi-chan, ten malý!
Který jste si vybral?
Velký, samozřejmě.
Mi-chan, tak ten větší.
Ouch!
To je hrubé.
- Kolikrát byl zasažen terč? - Jen jednou.
Snad byste si měl vybrat tento terč.
Který?
Tamhleten.
Byl jste u nás i včera, že?
Ano, vy si vzpomínáte?
Vzpomínám.
Proč si vzpomínáte?
Proč?
Chcete, abych vám ten důvod řekl já?
Jistě.
Důvod je ten, že jsem velmi mužný.
Že je to tak?
Ta žena, která tady zpívala, je zdejší paní?
- Má dobrý hlas, že? - Ano.
Mám dojem, že jsem ji tu dnes neviděl.
V noci se stalo něco strašného.
Tak co?
Nic.
Co budeme dělat, když to nenajdeme?
Určitě to najdeme, vždyť to musí být velký obchod.
Nic mě nenapadá.
Už jsme předali tělo pana Shichibeie správci.
Tak co kdybychom už nechali celou věc být?
Nebylo by vám líto pana Shichibeie,
kdybychom to udělali?
Máte pravdu...
Mohu se vás na něco zeptat?
Jistě.
Není tady někde velký obchod zvaný 'Shichibei´?
Shichibei?
Velký obchod?
Oh, není to ten malý vedle nás?
Oh, správně.
Pouze jeden muž v našem sousedství se jmenuje Shichibei.
Ale jeho velký obchod není vůbec velký.
Vy dva ten obchod znáte?
Shichibeův dům?
Musíte zahnout tamhle a pak tam.
Pak půjdete rovně a jeho dům je ten druhý na rohu.
Děkuji vám.
Říkali, že se k jeho domu dostaneme tudy.
Dobře.
To je divné.
Taky mi to tak přijde.
Znáte někdo dům Shichibeie?
Já ano.
Kde je?
Tenhleten můj.
Tenhle?
Ano.
- Myslím, že jde o jiného Shichibeie. - Asi ano.
Pojďme.
Táta není doma.
Odešel včera v noci a ještě se nevrátil.
Vážně?
Od včerejší noci se nevrátil?
Táta chodí každou noc střílet šípy.
Jak se jmenuješ, hochu?
Jsem Yasukichi, Yasu nebo malý Yasu.
Yasu?
Říkal ´Postarejte se o Jasua´že?
Pane, chcete něco vyřídit tátovi?
Ne, nic.
Nemohu tomu uvěřit, vždyť říkal, že má plno sloužících.
Už je jasné, proč nechtěl, abych ho doprovodil až domů.
Co je tu k smíchu?
Jděte říci tomu hochovi, že je jeho otec mrtvý.
Ani náhodou. Jděte vy.
Ani mě nenapadne.
Mě taky ne.
Hej, hochu.
Co se děje, pane?
Ty...
Co?
Ty už nemáš matku?
Ne.
Vážně?
A co bratři nebo sestry?
- Ne, jsme s tátou sami. - Aha.
Vlastně...
Měl bych ti něco říci.
A co?
No,...
Tvůj...
Nemáš hlad?
Tak co?
Ten hoch nemá ani matku, ani sourozence.
Je úplně sám.
Chudáček!
Takže plakal?
Cože?
Copak neplakal, když jste mu řekl, že mu umřel otec?
- Aha, ohledně toho... - Co jste mu řekl?
Řekl, že má hlad.
Od rána nic nejedl.
Takže?
Bylo mi trapné ho rozplakat.
Máte pravdu.
A řekl jsem mu, když půjde do domu té dámy, dostane skvělé jídlo.
Tolik, kolik bude chtít. Byl šťastný.
Kdo je ta dáma?
Vy, samozřejmě.
Já?
Já si ho mám vzít domů?
Vezměte si ho domů a nakrmte toho chudáčka něčím.
To si myslíte, že si vezmu domů takového špindíru?
Když to neuděláte vy, rozpláču ho já.
Kdo ho bude krmit?
Chutná ti to?
Jo, je to dobré.
Řekl bych, že má vážně hlad.
Proto říká, že je vaše jídlo dobré.
Děkuji vám.
Hodný hoch.
Máte velký dům, pane.
Vážně?
Jdi si hrát.
Umme,
řekněte mu o otci a
pošlete ho domů.
- Proč jste mu to neřekla vy? - Řekl jste, že to uděláte.
Jdu do obchodu.
Konečně jste tady. Má paní, skvělá zpěvačko.
Vítejte.
Chlapče.
Ano?
Ty...
Jak se jmenuješ?
Yasukichi.
Aha, jo. Yasukichi.
Yasu, že?
Taky mi můžete říkat malý Yasu.
Takže, Yasu.
Ano?
Co je to? Zlatá ryba?
Ano.
Je malá.
Ještě mladá.
Chtěl bys větší?
Malé jsou pěknější.
Yasu.
Ano?
Jsi silný kluk, že?
Ano.
Protože jsi silný, často nepláčeš, viď?
Ano. Nikdy jsem neplakal. Ještě ani jednou.
Ještě jsi nikdy neplakal?
Nikdy.
Jsi si jist, že jsi od narození nikdy neplakal?
Ano.
Oh, vlastně jednou jsem plakal.
Kdy? Proč?
Když mi umřela maminka.
Časný letní déšť, hlas kukačky v povětří.
A pak zase slunečno.
Veslaři na vodách.
Tak co? Plakal?
Ano.
Chudák hoch.
Je úplně sám.
Já vím.
Je úplný chudák. Řekl jsem mu, že bych ho tady mohl chvíli nechat.
Cože?
Řekl jsem 'Naše paní má velmi ráda hochy a oblíbila by si tě.´
Vy hlupáku!
Jste tak neuvážlivý!
Myslíte, že bych si oblíbila takového špindíru?
No?
Když to říkáte, je mi to líto.
To by vám mělo být líto. Nemůžu ho tady mít. Ani den!
Nemám ráda děti.
Prosím, řekněte mu, ať jde domů.
Dnes vyrazíš hledat dříve?
No.
Vlastně jsem chtěl zůstat tady, relaxovat a dívat se na tebe po celý den.
Oh, vzmuž se, prosím.
Jde o milion rjó.
No, jo. Milion.
Ale já jsem vážně už unaven.
Nemluv jako slaboch.
Vždyť to ještě není ani měsíc.
Edo je velké a má mnoho vetešníků.
Je to jako jít se pomstít!
Kdo ví, zda to potrvá deset nebo dvacet let?
Deset nebo dvacet let,
možná dokud neumřete.
Přeju si, abyste ten hrnec nikdy nenašel.
Neříkej takové hlouposti!
Jde o milion.
Ale kdybyste ten hrnec našel, už byste se sem nevrátil, že?
Máš pravdu.
Život zetě není snadný.
Tady.
Chlapče. Jsi šikovný.
Docela se snaží.
Vždyť už je tady měsíc.
Vážně? Už tak dlouho?
A paní ho má velmi ráda.
Paní, kupte mi bambusové chůdy.
Ne, slušní chlapci si s nimi nehrají.
- Když spadneš, můžeš se zle zranit. - Ale Ma-chan a ostatní kluci si s nimi hrají.
Víš přece, čím se zabývá Ma-chanův otec, ne?
Je doktor.
Kdyby se nikdo nezranil, neměl by doktor žádnou obživu.
Opravdu.
Proto nikdy nechoď na chůdách.
Připraven?
Mapa je nakreslena na hrnci starých opic.
Milion, to je hodně.
Ale snad je to jen legenda. Nejsem si jist, je-li pravdivá.
Ale čím barvitější je příběh o penězích a boji,
tím je zajímavější.
Až ho najdu, ten zbabělec po mně nenajde ani stopu.
Ale vaše žena je zajímavá žena, když ho prodala vetešníkovi.
Zdravím vítejte.
Pane, kupte mi zlatou rybu. Je mrtvá.
Tak? Nu, tak tedy jdu.
Už zase?
Zlaté ryby?
To zní zajímavě. Jdu taky.
Počkejte chvilku. Tenhle šíp je poslední.
Kolikrát jsem se trefil dnes?
Mi-chan, kolikrát?
Třikrát.
Říkala třikrát.
To je poprvé, co jste se trefil třikrát.
Co je to?
To je symbol Dharmy za tři zásahy.
Když nad tím tak přemýšlím, je ten příběh o hrnci příjemný.
Pochází z Eda, tam je totiž velmi chladné prostředí.
Jenže pro mě,
je to jako být pokousán liškou.
Když hrnec najdete, budete mít milion rjó.
Tak a mám ji.
Pane, chytněte větší.
Dobře, teď chytím větší.
Tamtu.
Hlupáčku! Ta má přece jen jedno oko.
Děláš si ze mě srandu?
Mám ji.
Podívejte!
Nejde vám to.
Chytněte mi jinou.
Pane, je lepší, když vlasec potřete mazivem z nosu.
Mazivem z nosu? Vážně?
Ano.
Chápu.
Promiňte, je mi líto, ale to nemůžete.
Pane, lidé vidí, i když mají jen jedno oko, že?
Jistě, vidím velmi dobře.
Tak proč mají lidé oči dvě? Víte to?
Hlupáčku, jak bych to mohl vědět?
Chcete, abych vám to řekl?
Kdyby lidé neměli dvě oči, jedno sklo v brýlích by bylo zbytečné.
Proto mají lidé oči dvě.
Chápu. Máme dvě oči, protože jinak by nám nadbývalo sklo v brýlích.
To je zajímavé.
Prosím, ať můj manžel Genzaburo najde hrnec starých opic,
co nejdřív to bude možné.
Očekáváme dobré zprávy ohledně ztracené věci na jihovýchodě.
Chápu.
Očekáváme dobré zprávy ohledně ztracené věci na severovýchodě.
To je ten hrnec!
Hrnec staré opice.
Madam, našel jsem hrnec!
Je to tamten.
Prosím, pojďte sem.
Podívejte se na něj.
Vidíte ho?
Je to ten hrnec, že?
Pověz mi, jak může shánět hrnec v obchodě se zlatými rybami?
Zdravím pane. Tady jste.
Co se děje, Yokichi?
Našel jsem vetešníka.
Cože? Vážně? Kde?
Zavedu vás tam.
Dobře.
Našel jste milionový hrnec?
Radujte se kvůli mně, možná budu nejbohatší muž v Japonsku.
Za rohem zahněte a pak ještě jednou.
Je to druhý dům na rohu. Před zdí. Nemůžete to minout.
Určitě není nikdo doma?
Není, ale počkám tady, kdyby se někdo vrátil.
Spoléhám na tebe.
Ano.
Hej, Moju. Je to můj dům?
Myslím, že jo.
Vetešníku,
kde je hrnec? Hrnec starých opic?
Hrnec?
Hrnec, který jsi koupil v Shiba Dojo na tsumagoiském kopci?
Aha, ten hrnec.
Dal jsem ho chlapci od vedle.
Cože? Od vedle?
K pronájmu
Je k pronajmutí.
Kde je chlapec?
To nevíme.
Slyšel jsem, že ho někam odvedl samuraj s jedním okem a jednou rukou.
Jednooký a jednoruký?
Kdy se to stalo?
Před měsícem.
Ten chlapec se jmenuje Yasu nebo malý Yasu?
Vy ho znáte, pane?
Ne, děkuji za to, co jste mi pověděli.
To byl ten hrnec!
Jsem šťastný.
Yokichi! Kde jsi?
Za rohem zahněte a pak ještě jednou.
Je to druhý dům na rohu. Před zdí. Nemůžete to minout.
Pane, měl ten hrnec vetešník?
Neměl.
Někomu ho prodal?
Tak nějak.
A víte komu?
Vůbec si to nepamatuje.
To je znepokojující.
Edo je veliké.
Kdo ví, zda to bude trvat 10 nebo 20 let.
Je to jako jít se pomstít.
Edo je veliké.
Kdo ví, zda to bude trvat 10 nebo 20 let.
Je to jako jít se pomstít.
Promiň.
Ano?
Kde jsi byl včera?
Nikde konkrétně.
Jen jsem tak chodil kolem dokola.
Už mě to nebaví.
Chci dnes být doma a odpočívat a dívat se na tvou krásnou tvář.
Pak prosím udělej to, co říkáš.
Děje se něco, Hagino?
Nemyslím tím jen dnešek. Prostě už zůstaň doma napořád.
O čem to mluvíš?
A co ten hrnec a milion rjó?
Nemusíš ho hledat ty.
Máme v našem Dojo dost sluhů.
Hagino. Zamysli se.
Jde o milion rjó.
Já to vím.
To je divné.
Hagino, ty nechápeš...
Každý den dělám, co mohu, abych ten hrnec našel.
Stačí, když se zeptáš Yokichiho.
Dnes ráno jsem ho vyhodila.
Cože?
Yokichi mi řekl vše, co jsi dělal.
Cože? Yokichi?
Pokud tak rád chytáš zlaté ryby,
v rybníce na zahradě jich máme dost.
Hej, ty!
Hagino, nerozčiluj se.
Dnes se odsud nehneš ani na krok.
Co to povídáš, ty hloupá. Jistě, že půjdu ven.
Jiyo.
Najdeme ten hrnec místo pána.
Slibujeme, že ho najdeme. Nemějte obavy.
Ode dneška nechoďte tak často ven.
Žádáme vás o to.
Víš, Hagino,...
Už ti v ničem nevěřím.
Vím, že jsem ti lhal.
Je mi to líto. Omlouvám se.
Mně je to jedno.
Hagino, přísahám, že co teď řeknu, je rozhodně pravda.
Vlastně už jsem ten hrnec našel.
Cože?
Jsi překvapena?
Kde je? Prosím, ukaž mi ho.
Ukážu.
Dnes ho přinesu.
Slibuji.
Já nelžu, Hagino.
Věř mi a nechej mě ještě dnes odejít. Prosím.
Pořád se mě snažíš obalamutit, že?
Ne, tohle je vážně pravda.
Přísahám při všech bozích.
Hagino, věř mi.
Nevěřím.
Hagino!
Ne!
Hagino! Hagino, počkej!
Už se nevrátí, že?
Čekám netrpělivě.
Stěží mohu spát.
Dívám se skrze okno.
Po boku polštář.
Yasu, do kolika hodin chceš být vzhůru?
Jdi už spát!
Nebuď zlý.
Snad bych ho měla dát někomu, kdo má rád děti.
Ne, to nemůžete.
Mimochodem, chtěl jsem s vámi mluvit.
Chtěl jsem Yasua poslat zítra do Dojo.
Cože?
Nesouhlasím. Už teď je těžké s tím malým bouřlivákem vyjít.
A vy ho ještě chcete učit bojovému umění?
Aby porazil nepřítele, musí...
Ne, chci, aby šel do Teragoye. (tj. škola).
Cože? Do Teragoye?
Ano, dnes je pro mladíka nezbytné, aby měl nějaké vědomosti.
Jak porazí nepřítele? Perem a inkoustem? Půjde do Dojo!
Ne, půjde do Teragoye!
Tentokrát mě poslechnete!
Zítra půjde do Dojo!
Teragoya!
Dojo!
Teragoya!
Dojo!!
Teragoya!
Dojo!!!
Píše velmi dobře.
Opravdu dobře.
A to navštěvuje Teragoyu teprve 5 dní. Ale je dobrý, že?
Vážně? Pak má opravdu cítění.
Možná, že v dětství tak dobře nepsal ani slavný autor Kobodaishi.
Yasu,ty jsi ještě neodešel? Vyraz hned!
Katsu, lichvářův syn, si ze mě děla legraci.
Přesto musíš jít.
Nedoprovodíte mě do školy?
Blázínku. Mám práci.
Je to s tebou vážně potíž. Jdi už.
Sis, doprovoď mě do školy.
To nejde. Má dnes práci.
Tak někoho domluvte.
Pokud tak budeš mluvit, pak si tě tady už nenecháme.
Jdi, ano?
Asi mu někdo činí nějaké příkoří. Lichvářův syn je velký.
Tak proč se nejdete podívat, když se o něj bojíte?
Proč nejdete vy?
Nechce se mi.
Mám hodně práce.
A já jsem ještě nejedl.
Dělejte si, co chcete. Já každopádně nejdu.
Ani já ne.
Vždyť jsem ani nechtěl jít.
Nejdu, jasné?!
Tak jak jste pochodili? Našli jste hrnec?
Bohužel, ještě ne.
Hej, Hagino, vážně už nechceš milion rjó?
Vím, kde je, vždyť víš.
Hagino, prosím tě. Nechej mě odejít, půlden mi úplně stačí. Ano?
Zapomeň na to.
Oh, vyhodili tě?
Ano. To od nich nebylo hezké.
Mrzí mě, že to slyším.
Od teď pro vás budu pracovat, jak nejlépe umím.
Prosím, vyzkoušejte mě.
Tak dobře. Mám pro tebe nějakou práci.
Už to všichni napsali?
Ano, pane.
Je to hotovo. Hej, Yokichi.
Ano.
Vyvěs to po celém Edu.
HLEDÁ SE HRNEC
Pane, máte takový hrnec?
Pokud ano, koupím ho od vás za slušnou cenu.
Jeden mám.
Vážně? Pak, pane, ho koupím za jedno rjó.
Ten hrnec má cenu jednoho rjó?
Ano. Zaplatím vám hotově.
Tady máte rjó.
Tak počkejte, přinesu vám ho.
Dobře, pane.
Můžete mi koupit kartu Menko?
Menko?
Dobře, kup si ji za tohle.
- Jenom za tohle? - To úplně stačí.
- Hraju za tohle. - Vždyť to je zlatá mince!
Jo.
Zajdu si domu taky pro jednu.
Co s tím hodláte udělat?
Někdo ho chce koupit za jedno rjó.
Ale Yasu ho má velmi rád.
Nedělejte to, už kvůli němu.
Máte pravdu. Ale...
Už jsem si vzal peníze.
To snad není ani možné.
Hej, moje je ta velká.
- Nemohu ho prodat. - Cože? Děláte si legraci?
Tady jsou vaše peníze.
A co za dvě rjó?
Bohužel. Hoch v něm má zlaté ryby.
Prosím, neodcházejte.
Dám ještě dva mony. Takže 2 rjó a 2 mony.
Ne!
Podívejte. Tohle jsem vyhrál v Menko.
No, tohle? Vždyť je to zlatá mince.
Hrál jsem Menko s lichvářovým synem Katsuem, a vyhrál jsem.
Vrať mu to. Jinak dopadneš zle.
Co se stalo?
S tím chlapcem jsou jen samé potíže.
Zloděj! Zloděj!
Co se ztratilo?
Paní, měla byste být více poctivá.
Jde o značnou sumu peněz - 60 rjó.
Kdo vám to uvěří? Takový lump!
Cože? Co tím "lumpem" chcete říct?
Že jde o podvod!
Dostanete to zpět, tak mlčte.
Jistě, že dostanu. Jinak vás zažaluji.
Dejte mi těch 60 rjó hned.
Dobře. Zaplatím vám zítra večer. Přijdu a dostanete je zpět.
Jakže? Zítra večer?
A neplánujete náhodou dnes utéct?
To si myslíte, že vám budu věřit? Zaplaťte mi teď.
- Říkám, počkejte do zítřka do večera. - Ne, nemohu čekat.
Takže vy nemůžete čekat?
Nechejte toho.
Dobře.
Pane, vaše peníze opravdu ukradli, když vám je šel Yasu vrátit.
Nelžu ani nic neskrývám.
Slibuji, že vám je vrátíme zítra večer.
Pro zachování našich sousedských vztahů mohl byste do této doby prosím počkat?
Zajisté mi je vrátíte zítra večer, že?
Samuraj nemůže porušit dané slovo.
Katsu a jeho otec odešli domů?
Ticho. Jdi dovnitř a udělej rýžové koláčky.
Není od něj správné, že chce zpět peníze, které prohrál, ne?
Jdi na tu rýži!
Je v pořádku slibovat něco takového?
Cože?
Jste si jist, že budete moci zítra večer zaplatit?
Děláte si ze mě legraci? Vždyť mě živíte!
Cožpak si myslíte, že muž, jenž se nechá živit ženou, má 60 rjó?
Takže co hodláte dělat?
Nevím. A vy?
To máme vskutku problém.
Proto jsem ho chtěl poslat do Dojo, aby nemohl hrát takové hry.
A nemuseli bychom se teď trápit tímhle.
Je to vaše chyba.
Vy jste mu dal zlatou minci.
A to byla příčina všeho.
Nedáváte mu dobrý příklad.
Všechno je vaše chyba.
Vaše!
Je to vaše chyba!
Neříkejte hlouposti!
Proč jste mu nešla ty peníze vrátit vy?
Ukradli je, protože jste je po hochovi poslala.
To je příčina všeho!
Neměl jste ho přivést k nám!
Kdybychom ho tady neměli, celá záležitost by se nikdy nestala.
Jsem-li dobrá nebo zlá, na tom vůbec nezáleží.
Vy jste ho sem přivedl, nebo ne?
Proto je to vaše chyba. Nemám snad pravdu?
Yasu, rýžové koláčky se pálí!
Smrdí to!
Yasu! Jsi tam?
Divné!
Yasu! Co se děje?
Hej.
Co se děje?
Podívejte! Je pryč!
Yasu!
Jděte se podívat, jestli není v obchodě.
Hej, Yasu!
Hiso, neviděla jsi Yasua?
Neviděla.
Prosím, nehádejte se. Sbohem. Yasukichi.
Hej, Yasu!
Kam jsi šel?
Ty hlupáčku!
Jsem vážně hloupý.
Yasu, kam jsi šel? Víš, že se nemusíš ničeho bát.
My se vůbec nezlobíme.
Neměj strach.
40 nebo 50 rjó není zase tak moc.
Dnes večer je získám ve hře.
Chceš jít se mnou?
Zní to pěkně.
Řekni mu, že se nejprve musíš najíst, než půjdeš, ano?
To zní taky dobře.
Mimochodem, máte nějaké peníze na hru?
To je problém.
Právě teď nějak nic.
Co takhle prodat dvě tři kimona?
- Dám sudé číslo. - Liché.
- Sudé! - Liché!
Všichni připraveni?
Hra!
Sudé číslo!
Vzdycháte vždy, když prohrajete.
Ještě jednou.
Sudé číslo.
Sudé!
Liché.
Dám zase liché.
Všichni připraveni?
Hra!
Sudé.
Zase jste vzdychl.
Byl to špatný den.
Zase jste vzdychl.
Hej, Yasu,
zavři oči.
Proč?
Prostě zavři oči a
počítej jedna, dvě, tři až do deseti.
Neotevírej oči.
Ano?
Dobře, počítej!
1, 2, 3, 4, 5
6, 7, 8, 9, 10.
Yasu, jdeme.
Proč ten muž vzdychá?
Protože prohrál.
Zloděj!
- Zloděj. - To nejsem.
- Podezřelý muž. - To jsem já.
Zloděj!
Vešel k vám zloděj!
Pojďte ven!
Je tu zloděj, podezřelý muž!
Zloděj.
Počkejte!
Jsem... Gen... Genzaburo!
Ah... Pane...
- Paní, můžete ten hrnec prodat za rjó. - Jo, to je pravda.
Tak ho prodejte.
- Jedno rjó nám v ničem nepomůže. - Ale je to lepší než nic.
To máš pravdu.
Odcházím.
Hodláte vydělat peníze vloupáním se do Dojo?
Když jim řeknu, že jim vezmu štít,
určitě mi dají aspoň 10 rjó.
Bude to správné?
O to se nebojte.
Shiba Dojo
Prosím, prokažte mi laskavost.
Už nemůžu ani plakat.
Ty jsi pán tohoto Dojo.
A ty se odtud snažíš vyklouznout a oni si myslí, že jsi zloděj.
A ještě k tomu tě zbili sluhové.
Byl jsem neopatrný.
Jenže je to ostuda, ať jsi byl třeba neopatrný.
Sluhové se o tobě před chvílí bavili v zahradě.
Co říkali?
Umění stylu Shinkageryu je teď zpochybněno.
To jsou jejich slova.
Říci něco takového je od sluhů nezdvořilé.
Kdo jim bude naslouchat?
Promiňte.
Co je?
Někdo, kdo vypadá jako příšera, se vloupal do našeho Dojo.
Vážně?
Ano.
Takový zjizvený muž.
Bije naše sluhy jednoho po druhém.
Další.
Kdo je další?
Nikdo to nechce zkusit?
Pak chci vidět vašeho pána.
Kde je?
To je pro tebe skvělá možnost ukázat našim sluhům své schopnosti.
Prosím, pospěš si a poraz toho hrubiána.
Bolí mě hlava.
Dovolte mi něco říci.
Co zas?
Právě prohrál Morimoto.
Cože? Morimoto? Prohrál?
- Pak pošlete Nagaiho. - Nagai byl poražen jako první.
Cože?
- To mě ale bolí hlava! - Tady. Prosím, připrav se.
Rychle.
Ale já mám potíže. Právě mě rozbolelo břicho.
To je to tak zlé?
Bolí to.
Pak ale nemůžeme nic udělat.
Chcete, abych mu řekl,
že dnes vám není dobře, ale budete s ním bojovat jindy?
To zní dobře. Řekni mu to.
Ale odejde, když mu tohle řekneš?
Buďte bez obav.
Odejde ještě rád, když mu dáme rjó nebo dvě.
Dobrý nápad.
Prosím vezměte si to a odejděte.
Myslíte, že se spokojím s rjó a odejdu?
Jdu si pro vašeho pána.
Hned!
Ztratíme úctu našich předků, když necháme toho hrubiána takhle odejít.
Máš pravdu.
Pospěš, rychle. A ukaž sluhům své umění.
Jiya, už je připraven.
Kde je váš pán?
Řekni mu, aby přišel!
Dobře. Pán je připraven se s vámi utkat.
Takže už konečně jde?
Tak kde je?
Vy?
Hej, Hagino.
Tohle je podstata stylu Shinkageryu.
Dobře se dívej.
Hej, ronine,
ty drzosti, které jste řekl, jsou neodpustitelné.
Jsem pánem tohoto Dojo a jmenuji se Genzaburo Yagyu.
Utkám se s vámi, i když se dnes necítím nejlépe.
Co? Ne...
Jste připraven?
Nechejte se porazit, prosím vás o to.
Kolik mi za to zaplatíte?
Kolik chcete?
- Šedesát rjó. - To je příliš mnoho.
- Za méně odsud rozhodně neodejdu! - Dobře. 60, ale necháte mě vyhrát.
- Dohodnuto. - Děkuji vám.
Vyrazil jsem mu zbraň.
Prohrál jsem, jste vítěz. Váš styl na mě udělal dojem.
Mé umění je srovnatelné s vaším.
Překvapuje mě, že jste se vloupal do Dojo, když máte tak ubohé schopnosti.
Jste blázen, který si nevidí na špičku nosu.
Hej vy kolem, jak vás mohl porazit takový moula?
Co tady denně děláte?
Od zítřka budete trénovat lépe!
Hej, ronine,
na ronina nejsi vůbec špatný.
Máš dobrý postřeh.
Něco bych tě mohl soukromě naučit.
Pojď se mnou.
Ano.
Jsem překvapen, že je to vaše Dojo.
Já jsem taky překvapen, že onen darebák, který se sem vloupal, jste vy.
Za vaše peníze vám děkuji.
Přijďte někdy. Půjdeme zase lovit ryby.
Počkat.
Ryby... Vlastně ten hrnec, ve kterém je chlapec měl.
Co je s ním?
To je ten milionový hrnec.
Hrnec starých opic.
- Starých opic? - Ano, určitě.
Promiňte. Nebylo by dobré, abys nachladl.
Tak co sem chodit na pár let studovat?
Učil bych vás dobře.
Máte bystré smysly.
To jste tak brzy zpět?
Jak se vám dařilo?
Až tak?
Hej!
Nemůžu najít hrnec. Kde je?
Hrnec?
Hrnec se zlatými rybami.
Aha, ten.
Yasu řekl něco moc hezkého.
Řekl, že se hrnec dá prodat za rjó.
A rjó nám taky může pomoci.
Prodal ho za rjó?
Ano, právě odešel. Děje se něco?
Blázni!
Ten hrnec má cenu milionu rjó.
Hej, to je on. Ten zabil Kentova bratra.
Chcete ode mě něco?
Hej, samuraji. Máš chvilku?
Jak to, že jste neporazili toho chudáka?
Co se to děje se stylem Yagyu-ryu, když vypadáte, jak vypadáte?
Dnes opět půjdu hledat hrnec starých opic. Pochopili jste to?
Hagino, už jsem to říkal několikrát. Edo je veliké.
Může to trvat 10 nebo 20 let. Je to jako jít se pomstít.
Nevěřím, že ten hrnec má cenu milionu rjó.
Co na tom, je-li to pravda nebo ne. Na chvíli vám ten hrnec nechám.
Mně?
Už bych si tady s děvčaty nekrátil čas, kdybych doma řekl, že jsem hrnec našel.
Aha, tak proto.
Dnes jste trefil terč mnohokrát.
Jistě, terč je dnes jiný.
Ten pomíjivý svět, sara sara, větrník.
Dnes vítr severní a zítra jižní.
Co mohu dělat? Šípy rozstřílené vůkol, padá déšť.
K O N E C
Z anglických titulků přeložil: Lepros
www.Titulky.com