NA DNĚ
Produkce Akira Kurosawa
Scénář Hideo Oguni, Akira Kurosawa
Podle hry Maxima Gorkého "Na dně"
Kamera Ičijo Jamasaki
Hudba Masaru Sato
Hrají
Toširo Mifune, Isuzu Jamada
Kjoko Kagawa, Gandžiro Nakamura
Minoru Čijaki, Kamatari Fudžiwara a další
Režie Akira Kurosawa
Smetiště!
Věř mi. Já už se nevdám.
Ani za toho pracháče odvedle.
Lhářko!
Lžeš! Chceš si vzít toho policajta, Šimazua.
Jseš do něj zblázněná.
Jen jsem tě probudil. To tvoje snění...
Co ti na tom vadí?
Už zase! Sny nejsou k ničemu.
Nic si nemaluj. Nejsi lepší než lehká holka.
Sny jsou pro nevinný slečinky.
Ženy jsou lhářky. I samy sobě lžou.
Buď zticha! Koukni se na sebe! Žena ti stůně.
A ty máš roupy...
Že ti není hanba!
Pořád jen hádky.
Nekřičte, prosím...
Už zase fňukáš...
Každý den je to stejné.
Nechte mě aspoň umřít v klidu.
Umřít můžeš klidně i v kraválu.
Jak sis mohla vzít takovýho hulváta?
Nech toho.
Měla jsi s ním až moc trpělivosti.
Je to lepší?
Otaki! Pojďme, než nám někdo zabere místo.
Nechceš něco sladkýho?
Jsi hodná. Ale k čemu jídlo, když člověk umírá?
Jen si vem.
Na kašel je to dobrý. Mám je na prodej, ale tumáš.
Tak jdeme, můj pane.
Hanba!
- Kdo mi včera nabančil? - Zapomněls?
Nemám rád, když nevím, proč.
Patřilo ti to. Podváděls v kartách.
Aha, tak o to šlo!
Dej si pozor! Jednou skončíš v pekle.
V pekle povídáš? V pekle už žiju.
Ty slez a ukliď tu!
Náš pán je na řadě. Samuraj.
Nemám čas.
Jdu s Otaki. Dnes uklízíš ty.
Jak to? Ani mě nenapadne.
Nikomu posluhovat nebudu.
Tak si řekni tady slečince.
Zbláznil ses?!
Jdeme, samuraji.
To je ale tíha!
"Samuraj"? Ten určitě!
Zas to odnesu já...
Na, já nechci. Sněz si to.
Proč to nesníš?
A k čemu? Ty pracuješ. Potřebuješ jíst.
Neumřeš.
Moc času už mi nezbývá.
Tumáš, sněz to.
Nesmím dýchat prach.
Doktor to povídal. Potrava alkoholem.
- Chceš říct otrava. - Jo. Alkoholem.
No jo. Už se ti plete jazyk.
Do půl roku jsi vyřízený.
Hlupáku. Já mluvím vážně.
Saké mě otrávilo. Tak je to.
Proto se nesmím nadýchat prachu a nemůžu zametat.
"Saké je božský nápoj, ale musí se pít s mírou."
- Co to plácáš? - To se říká.
A taky: "Jazyk osladí, srdce zatvrdí."
- Co to znamená? - Nevím. - Tak proč to říkáš?
Protože vaše žvanění mi už leze krkem.
Melete pořád to samý, den co den.
Proto mám rád hezký slovíčka.
V divadle kabuki se mluví taky tak.
Co kdybys už zametl?
Ticho buď! Přemýšlím.
Nemůžu si vzpomenout...
Lidi toho zapomenou. Já patřil mezi vzdělance.
Vzdělání!
Člověk se musí jako někdo narodit, ne vyučit.
Znal jsem jednoho herce,
počítat uměl sotva do deseti.
Ale když hrál, žádný jiný se mu nevyrovnal.
Diváci mohli zbořit divadlo.
Dej mi pět měďáků...
- Člověk to v sobě musí mít... - Dej mi pět měďáků.
A budu věřit, žes to byl ty.
Ten herec, kvůli kterýmu bouřilo divadlo.
Dáš mi pět měďáků?
Co křičíš? Nemáš, vždyť já vím.
Prosím... Nemůžu dýchat.
- Otevři dveře. - Tak to ne. Takhle je tu zima.
Potřebuje vzduch.
Potřebuje spoustu věcí.
Jdu ven pro nějaké dřevo.
Kde je samuraj? Kde ti dva trčí?
Kdyby tak chcípli!
Tak co? Je to lepší?
Nemůžu dýchat.
Mám tě vzít ven?
Třeba najdeme trochu slunce.
Tak pojď, vstávej.
Taky jsem nemocný, jako ty.
To je mi ale páreček.
Z cesty! Poslední velký výstup před závěrečnou oponou!
Pořád se činíš?
Jsi pracant.
- Mou ženu jsi neviděl? - Neviděl.
Za třicet měďáků měsíčně zabíráš až moc místa.
Když se budeš roztahovat i tady dole,
- bude tě to stát dalších deset. - To mě spíš zabij!
Na tom bych nevydělal, zabít tě.
Jen si žij, dlouho a štastně.
Nepokoušej mě!
To jsem se lekl...
Nechal jsem tvou ženu na sluníčku.
Udělals dobrý skutek.
Jednou tvá laskavost dojde odměny.
- A kdy? - Na onom světě.
Radši bych se dočkal ještě teď.
Zruš mi půlku dluhů.
Žertuješ?
Je snad laskavost za peníze?
Laskavost je jedna věc a dluhy druhá. Nemíchej je dohromady.
Vydřiduchu!
Všichni jsou proti mně.
Až na zlý duchy, co?
Čím jsem si to zasloužil...
Jako váš domácí jsem jako váš otec.
Všichni jste moje děti.
Ďáblovy děti...
Je tu Sutekiči?
Koukni se sám.
Sutekiči!
- Kdo je? - To jsem já.
Co chceš?
- Můžu dál? - Ten se bude divit.
Jak to myslíš?
Tak otevři!
Pust mě, slyšíš!
Co chceš?
- Neseš peníze? - Jaké peníze?
Tři stříbrné za včerejší kořist.
Za korálový špendlík do vlasů a ty ostatní cetky.
Slíbils mi pět.
Dal jsi mi dva, tak zbývají ještě tři.
Každej ví, že já jsem zloděj a ty překupník.
- To není pravda! - Mlč a vypadni!
A ty peníze!
- Konec prvního dějství. - Pěkná scénka!
- Co tu vůbec chtěl? - Hledal svou ženu.
Proč se ho nezbavíš?
Mám skončit v base?
Třeba neskončíš.
Když budeš chytrý. Vezmeš si jeho ženu...
- Budeš náš domácí. - To by se ti hodilo.
Nemusel bys platit nájem.
Překazil mi pěkný sen.
To byl ale sen!
Byl jsem na rybách. Co bys řekl, že jsem chytil?
Takový kus! To se povede jen ve snu.
Už jsem ji málem držel, když...
To mluvíš o Osugi?
- Ale to je jeho žena. - S tou nic mít nechci!
To je mráz!
Proč jsi nepřivedl svou ženu? Vždyť tam umrzne.
Okajo ji vzala do kuchyně.
Co když ji tam najdou?
Jen klid, za chvíli je tu.
Sutekiči, dej mi pět měďáků.
Jen pět? Aby se neurazil.
Že nám dáš stříbrňák, co?
Radši to vzdám, než budeš chtít celý zlaťák.
Nádhera!
Co bychom si počali bez zlodějů? Vydělávají bez práce.
Pracoval bych, kdyby to vynášelo.
Aby práce vynášela?
Ale tak to v životě nechodí.
Pojď, komediante. Jde se na skleničku!
Na skleničku? Velmi rád.
Ale zvládl bych víc než jednu!
- Jak je na tom tvá žena? - Už to nebude dlouho trvat.
A ty se pořád pachtíš. K ničemu to není.
- A co jiného mám dělat? - Nic.
- Umřel bych hlady. - Tady nikdo hlady neumřel.
Mám své řemeslo. Nejsem jak ti povaleči.
Myslíš, že se z téhle díry nikdy nedostanu?
Dostanu, i kdybych se měl po břiše plazit.
Počkej, až žena umře...
Jsem tu šest měsíců, ale přijde mi to jak šest let.
Mluvíš, jako bys byl něco víc než já. Ale nejsi.
Zdravím, Okajo.
Kdopak to je? Nováček?
Rád vás poznávám, pánové.
Zůstane tu do jara.
Kde budu spát?
Tady je místo.
Tady nebo tam, hlavně když jsem v teple.
Pro starce je ráj všude, kde je teploučko.
- Trochu divný, ne? - Určitě lepší než vy.
Dráteníku, buď na ženu hodný.
- Dlouho už tu nebude. - Já vím.
Je v kuchyni. Dojdi pro ni.
Okajo! Okajo, počkej!
Něco pro tebe mám.
Z želvoviny.
- Nechci to. - Proč ne? - Však víš.
Co ji to popadlo?
- Odmítla mě. - Ví, co dělá.
Plete se.
Je mi jí jen líto.
Nech ji na pokoji.
Tohle není místo pro ni.
Zakoukal ses do ní. Dávej si pozor.
Jen ať na to nepřijde Osugi.
Okajo je sice její sestra, ale Osugi by ji zabila.
Co sýčkuješ?!
Však počkej! Uvidíme!
Přestaň, starče!
Neslyšels?
- Nemáš rád zpěv? - Tvůj hlas se mi nelíbí.
Vždycky jsem myslel, že mám pěkný hlas...
No to se povedlo.
Pozvala tě Otaki na skleničku?
Každý den se to nepoštěstí.
- Dal by sis jednu? - Že se ptáš...
Tak o ni popros, plaz se.
Na všechny čtyři.
Bývals prý samuraj.
No a co?
Rád bych viděl, jestli samuraj dokáže dělat psa.
Tak dobře.
To není k smíchu.
Proč jsi to nezkusil dřív?
Když jsem ještě byl samuraj.
Pravda!
Správně jsi to řekl.
Teď je prostě jeden z nás.
A opravdu jsi byl samuraj, pane?
Už jsem v životě pár samurajů viděl.
Ale žádný nepřipomínal zmoklou slepici tolik jako ty.
Tehdy jsem žil v hlavním městě.
Podléhal jsem přímo vrchnímu generálovi.
Mohl jsem mít, co se mi zachtělo.
I sluhu, aby mi při koupeli drbal záda.
Lháři!
Ubožačko!
Když žebráš, to mluvíš jinak!
Každý je někdy nahoře a někdy dole.
Není za co se stydět.
Mlč, nováčku! Co si to dovoluješ?
Zasloužíš potrestat!
Chceš mě snad zabít? Kdepak máš meč?
Jen jsem žertoval. Žádný meč nemám.
Tohle byl kdysi meč.
Ale už je tupý.
Urazíš ho ještě víc.
- Pojď se napít, zvu tě. - Dobře.
Ty jsi číslo, starče.
Učiněné neviňátko.
- Zase tě to popadlo? - Nemůžu si pomoct!
Právě mě pustili z basy. Prý se mám držet stranou.
To určitě!
A podívejme. Další blázen.
To teda jo.
Pečte mě, palte mě, uvařte zaživa, mně je to jedno!
Paní jde.
- Ty už jsi tu zas? - Zdravíčko...
Zakázala jsem ti sem chodit.
Nechci tě tu vidět! Pomlouval jsi mě za zády.
Už ať jsi pryč!
Sbohem.
Ať mi sem víckrát nepřijde!
Nejsem hlídač.
Máš zaplaceno, že tak mluvíš?
Kolik mi dlužíš?
Nepamatuju se.
Tak ti osvěžím paměť!
Nebojím se tě, čarodějnice!
A kdo jsi ty?
- Já? Pocestný. - Chceš tu zůstat?
- Záleží na tom... - Platí se dopředu.
Zaplatím později.
Tohle si vezmu jako zálohu.
- Není doma. - A kdo? - Sutekiči.
- Ptala jsem se snad? - Dívala ses k němu.
Jestli je tam čisto.
Nemůžu si dovolit mít tu špínu.
Když nebudete uklízet, jdete.
Když odejdeme, z čeho budeš žít?
Žebráci by mi platili líp než vy.
Nestydo!
Jak vyplašený králík... No tak, zameť tady!
Neviděls mou sestru, Tacu?
Přivedla toho dědu.
- A on tu byl? - Sutekiči? Byl.
Ale s Okajo nemluvil.
Proč mi to říkáš?
Hned tu ukliď! Slyšels mě?
Čarodějnice jedna!
Vždycky je taková?
Měla by se držet manžela.
Manžela?
Za milencem přišla.
Nebyl tu, tak vyváděla.
Tak je to...
Osen, pověz...
Proč má tak spadeno na mladší sestru?
Říká se, že Sutekiči má teď Okajo místo Osugi.
A nemá? Co?
- Zameteš tady? - To určitě!
- Jdu se ven napít. - A oplakávat vysněnýho milence?
Jednou za čas se musí napít a pobrečet si.
Co kdybys mi o tom místo pláče vyprávěla?
Udělá ti to dobře.
Děláš si ze mě legraci? Jako ostatní?
Jak tu ti lidé žijí...
No nic, zametu.
Na tebe si nevzpomínám.
Jak by taky. Nikdy jsme se neviděli.
Tohle je můj rajón. Znám tu všechny.
No, víš, on svět...
...je kapánek větší než ten tvůj rajón.
Možná, ale i tak je tu otravů dost.
- Kde máte koště? - Za dveřma.
Poslyš, Unokiči se včera zas opil.
Válel se na zádech na ulici a vyváděl jak blázen.
Kolem spousta lidí. Musel jsem ho zavřít.
- Co je se Sutekičim? - Co by?
- Něco se mi doneslo... - A copak?
- Před policií nesmíš nic tajit! - Tajím snad?
Víš přece, co se povídá.
O Sutekičim a Osugi...
A co jsem s tím jako já udělal nebo neudělal...
Jsem její strýc, ne otec. Co dělá, je její věc.
Proč si nevezmeš Otaki?
Já? A Otaki?
Nedělej se. Všichni to vědí.
Hanba, nechat ji samotnou. Je moc slabá.
Kde spáváš?
Jsi tak laskavý.
Neměla bys chodit v takové zimě ven sama.
Nešla jsem ven. Vyhodili mě.
Co se děje? Bitka?
Osugi chce zabít Okajo! Rychle!
Přestaňte!
Chudák Okajo...
A to jsou přitom sestry!
Jsou moc zdravé.
A nikdy nemají hlad.
- Poslyš, starče... - Co je?
Jsi hodný. Moc hodný.
Jsem jako oblázek v řece.
Voda mě spláchla z hor, celého ohladila.
Můj muž mě bije. Co je to za život?
Ale jdi... Tak zle nebude.
Šach mat!
Nikdy jsem se pořádně nenajedla.
Čím jsem se provinila?
Zkusilas hodně.
Radši bys měl přestat hrát.
- Neraď. Ještě jednou. - Dobře.
Pověz mi, starče...
Bude to tam taky tak těžké?
Kdepak. Tam se ti bude dýchat o moc líp.
Musíš být trpělivá.
Podvádíš! Viděl jsem tě!
Co povídáš?
Těmahle očima jsem to viděl!
A kdyby?
O nic jsi nepřišel.
- Podváděl jsi! - A proč ne?
Protože...
- Proč by neměl podvádět? - Není to slušný.
Takový slovo neznám.
Uklidni se, Cugaru. Snaž se je pochopit.
Nemůžou si slušnost dovolit.
Podváděl. A to nemám rád.
Příště buď opatrnější, samuraji.
Je mi hanba.
Prostě už jsi takový.
Zase jsi prohrál.
Vyhrál jsem sto pět stříbrných.
Těch pět patří mně.
Na cestu do podsvětí to stejně nestačí.
Co takhle kapku saké?
Půjdeš s námi, starče?
Tebe bych chtěl vidět opilýho.
Zrudnu v obličeji.
Přednesu něco z kabuki.
Na všechno zapomeneš.
Jdeme, komediante.
Běžte napřed. Doženu vás.
Dávej pozor. Kousek ti zarecituju.
Nemůžu si vzpomenout.
Míval jsem výbornou paměť...
Ale to bylo předtím.
Než mi pití otrávilo všechny orgány.
A teď, vidíš...
Jsem vyřízený.
Když jsem vystoupil se svými monology,
diváci mohli zbořit divadlo!
Možná to nechápeš, ale byl to skvělý pocit.
Nevzpomenu si... Ani slovíčko.
Mé oblíbené role!
Hrozné.
Člověk by neměl zapomínat to, co má rád.
Pro to, co máme rádi, přece žijeme.
Pro co žijeme... To všechno jsem utopil v saké. Jsem vyřízený.
Nesmíš ztrácet odvahu.
Můžeš se zkusit uzdravit.
Jsou místa, kde se lidi jako ty můžou léčit.
Je to zadarmo.
Proč tam nezajdeš?
A kam?
Je to nějaký chrám.
Teď jsem zapomněl, jak se jmenuje...
Ale já si vzpomenu.
Ty se musíš nejdřív chtít uzdravit.
Nepij tolik.
Představ si! Až se uzdravíš, můžeš začít znovu od začátku.
Úplně znovu?
To by bylo pěkné.
Myslíš, že to dokážu? Jsem slaboch.
Ovšemže dokážeš.
Když se rozhodneš, dokážeš všechno na světě.
Jsi zvláštní, starče.
Starče?
Copak je?
Zůstaneš tu a budeš si se mnou povídat?
To víš, že ano.
- Co je? - Nic...
Ani tvůj muž to nemá snadné.
Ten, co mi ukradl ženu, taky uměl hrát dobře šachy.
Prosím, mluv se mnou.
Je jedno, o čem...
Mám strach. Jsem tak sama a bojím se.
Lidi se tak cítí, když se smrt blíží.
Neboj se ničeho.
Všechno bude dobré.
Všechno se spraví, až umřeš.
Nebude tě trápit bolest...
Odpočineš si, bude tam božský klid.
Myslíš? Víš to určitě?
Proč bych ti lhal?
Až umřeš, ocitneš se v Buddhově nebeském ráji.
Buddha ti požehná a slituje se nad tebou.
Jak si můžeš být tak jistý?
Protože to je pravda, veliteli.
Velitel zrovna nejsem...
A je to! Šach mat!
Čeká mě klid? Žádná bolest? Kéž by to byla pravda.
Můžeš mi věřit.
Nedělej si starosti, počkej, až budeš v nebi.
Ale, co když... Co když se uzdravím?
A k čemu? Aby ses zase trápila?
I přes to trápení a bolest... Stejně chci žít.
Ještě aspoň chvíli. Aspoň chvilku.
Jestli na onom světě není trápení,
ještě chvilku ho tu vydržím.
Samozrejmě že tam není trápení.
Možná máš pravdu... Možná že ne.
- Kdo tu tak křičí? - To já.
- Co má být? - Nejsme hluší.
Nekřič. Dopřej jí klid.
Vždyť umírá.
Nech ji umřít v klidu.
Dobrá, dopřeju jí klid.
Jsi ty ale kvítko.
Krásně mluvíš, jedna lež lepší než druhá.
Pokračuj. Ještě nám povídej.
Dráteníkova žena opravdu umírá?
Ten její kašel mi bude chybět.
Teď přijde velká rošáda.
Hej, Šimazu!
Nešlo by to slušněji?
Co Okajo? Už je jí líp?
Proč se ptáš?
Odpověz, prosím. Hodně ji zbila?
A kdyby? Co je ti po tom?
Co je ti vůbec do ní?
Nedopaluj mě, nebo už Okajo neuvidíš.
Cos to řekl? Jak jsi to myslel?
Zloději!
Jo, jsem zloděj. Ale ty jsi na mě krátký.
Zavřu tě...
Však počkej!
Jen to zkus! Sám by sis naběhl.
Všechno soudci povím.
Zeptal by se mě: "Kdo tě posílal krást?"
"Domácí se ženou, Vaše ctihodnosti."
"Kdo se zbavoval lupu?"
"Domácí se ženou, Vaše ctihodnosti."
Takovým lžím nikdo neuvěří.
Ale uvěří, je to pravda. Svezeš se se mnou.
Cože? Já ti nic zlýho neudělal.
Dobrýho taky ne.
Když neudělal nic dobrého, tak musel zlého.
Nepleť se do toho. Já a Sutekiči jsme přátelé.
Co je tohle za život?
Buď rozumný. Řekne to Osugi.
No a co.
Unáhlil ses. To dobře nedopadne.
Dej si poradit od starce a radši odtud rychle odejdi.
- A kam? - Kamkoli.
Horší než tady to být nemůže.
Běž do okresu Kansaj. Nebo daleko na sever, chceš-li.
Á, starče... Proč v jednom kuse lžeš?
Podle tebe je dobře všude, jen tady ne. Nevěřím ti ani slovo!
Tak běž a přesvědč se.
Nemáš rád lži, ale lež nemusí vždycky škodit.
Stejně jako pravda pokaždé nepomůže.
Rozmysli se dvakrát, než ti pravda navlékne na krk oprátku.
- Mluvíš v hádankách, pleteš mě. - Počkej, chci se ho na něco zeptat.
Řekni! Je opravdu ráj?
Odpověz!
Pro toho, kdo chce, ano.
Jde sem. S tím nechci nic mít.
Nech ji na pokoji, prosím.
Ještě je naživu?
Chci mluvit se Sutekičim.
Mám odejít?
- Miláčku, Sutekiči. Pojď sem. - Co je?
Zlobíš se? A proč?
Nechci tě poslouchat.
- Nebo o mě nestojíš. - Přesně tak.
Dobře. Tak co chceš?
Ty se ptáš?
Musím se prosit o tvou lásku?
Díky, že jsi byl upřímný.
Řekl jsi, že mě nechceš.
Lhal jsi mi? Předstíral jsi?
Zapomněls, jak vypadám?
Jsi moc krásná.
Ale nikdy jsem tě opravdu nemiloval.
Ani po tom, co...
Nemám už, co bych ti řekl. Jdi pryč.
Je v tom nějaká jiná?
A co, když je? Dovolíš, abych si ji vzal?
Podle toho...
Takže někoho máš.
Urazils mě. Říkals, že mě miluješ, ale...
Dobře. Už mě nemiluješ.
Nechme toho. Zapomeňme na všechno.
Pomalu...
Když jsi mě objímal, doufala jsem, že jednou...
Že jednoho dne mě z téhle mizérie vytáhneš pryč.
Odvedeš mě od manžela, od strýce.
Já tebe? Jsi dost silná, aby ses o sebe postarala sama.
Žádná žena není dost silná.
Potřebuje muže.
- Uděláme dohodu. - Dohodu?
Vím, že jsi zblázněný do Okajo.
Tak proto jsi po ní vyjela! Ty jedna...
Uklidni se. Poslouchej mě.
Měj si ji, když ji tak strašně miluješ.
Ale musíš pomoct i ty mně. Zbav mě mého muže.
Tos vymyslela hezky! Muž v hrobě a já v díře.
- Mohla by sis dělat, co bys chtěla. - Proč by tě měli zavřít?
Máš u policie známé.
A je to pro její dobro.
Kdyby byla dál u mě, dlouho by naživu nezůstala.
Myslíš, že pro mě je to takhle snadné?
Okajo mi připomíná mou porážku.
- Chápeš? - Jsi chladnokrevná bestie!
Uklidni se. Jen jsem k tobě upřímná.
Manžel mě ničí už léta.
A k tomu má zálusk na Okajo.
Proč bys měl mít s někým takovým slitování?
Zbavit se škodné není zločin.
Málem bys mě umluvila!
Vždyť je to snadné. Nevím, proč se rozmýšlíš.
Tak dost! Odejdi!
Přemýšlej o tom.
Co tam děláš? Plížíš se kolem jak toulavá kočka!
Jste tu sami? Sami dva?
Ty děvko!
Překračuješ meze! Nemáš trochu cti?
Ty odporná... Bezectná!
Odejdi!
Ty odejdi!
Radši jdi pryč!
Ty mi nemáš co poroučet!
- Kdo je tam? - Já...
- To jsi ty? - No ano.
- Jak to, že jsi tu? - Nesmím snad?
Myslel jsem, že jsi šel ven.
Venku je zima. A já už jsem starý.
Všechno jsi slyšel.
Slyšel. Na to mám uši.
Máš ty ale štěstí.
Zívnul jsem v pravou chvíli, nemyslíš?
Bylo to o fous, co...
Nezívnout, tak jsi ho uškrtil.
Dost možná.
Vidíš. Zabít člověka je tak snadné.
Jako bys to znal...
Něco ti povím, mladíku.
To všechno je kvůli ženám.
Já poznal spoustu žen.
Tolik, kolik jsem míval vlasů na hlavě.
Dej na mou radu. Od téhle ženské se drž dál.
Vidíš, jaký slaboch je její muž.
Potřebuje snad tebe, aby se ho zbavila?
Nech mě domluvit. Viděl jsem toho víc než ty.
Jestli máš nějakou dívku rád, tak s ní odejdi.
Proč se o mě tak staráš?
Musím se podívat na nemocnou.
Umřela?
Ano. Konečně...
Kde má manžela?
- Šel ven, napít se. - Musím mu to jít říct.
Půjdu s tebou! Nechci tu být s mrtvou.
- Máš strach? - Nejsem na to zvyklý...
Hej, starče! Už jsem si vzpomněl!
Dávej pozor.
Vysoko na nebi měsíc svítí.
Ve vzduchu cítit je jaro.
Jak ztracený pták se toulám.
Tváře mi hebký vánek chladí.
Kráčím dál svou cestou osamělou.
Když tu náhle přede mnou na břehu říčky měšec!
Co měšec! Poklad skutečný!
Svůj osud teď vidím jak nekonečné štěstí...
- Úplný papírový drak! - Okajo...?
Kde je ten stařec? Není tu nikdo!
Poslouchej, Okajo! Odejdu odsud.
Až přijde jaro, půjdu.
A kam?
Do chrámu, kde dovedou zbavit tělo alkoholu.
Je někde na kopci...
Na kopci zalitém sluncem, krásný chrám...
Tam zbaví mé tělo toho jedu.
A já začnu znovu. Znovu od začátku.
Je mrtvá.
- Opravdu. Podívej! - Na co?
Dráteníkova žena umřela.
Už nám tu nebude kašlat.
Musíme to říct Tomekičimu. I když jako manžel za moc nestál.
I mě jednou takhle šoupnou do hrobu.
Co to povídáš?
Zůstaň radši se Sutekičim. Nebo někdo...
Zabije mě? Ani by mi to nevadilo.
Jak myslíš.
Vem si tuhle ženu. Po smrti jí je mnohem líp.
Vždyť je to fuk. Jednoho dne umřu.
A ty umřeš taky. To je celé.
Už to vím.
Snad je jí dobře v tom Buddhově nebi.
Vyneseme ji ven.
Myslíš kvůli zápachu?
Ta byla vysušená dávno před tím, než umřela.
Cyniku! Nemáš s mrtvou trochu slitování?!
Nemáme čas litovat ani sami sebe.
Musíme to oznámit policii. Jinak si pomyslí, žes ji zabil.
A co náklady na pohřeb? Mám jen čtyřicet stříbrných.
Jestli to nestačí, přispějeme ti.
Jo, v desetníkách... Tím, co máme.
Určitě mě bude pronásledovat ve snech... V nočních můrách.
Bojím se jít sama. Venku je tma.
Mrtví neubližují. Jen živých se musíš bát.
- Doprovoď mě domů, prosím. - Dobrá.
Co mám teď dělat?
Vyspi se.
A pak jsem mu řekla...
Řekla jsem mu, jak jsem mu vděčná za jeho city.
Ale jeho lásku, že si nezasloužím.
Nejsem čistá...
A potom... Víte, co odpověděl?
Že mu na tom nezáleží. Srdce prý mám čisté jako panna.
Slyšíte ji? Jako panna!
Když se ti to nelíbí, jdi pryč.
Nekaž to. A dál?
Kdyby jeho rodiče nesouhlasili, tak prý spácháme sebevraždu.
Říkal, že beze mě nemůže žít.
Já na to: "Gindžiro, milovaný...!
Tak počkat! Naposled to byl Inosuke...
Ty mlč. Jsi lenoch a budižkničemu!
Nevíš, co je to pravá láska!
Já miluju, slyšíš? Opravdu miluju.
Neměl by ses jí vysmívat.
At si vypráví, co chce, naslouchej laskavě.
Buď na ni hodný. Přemýšlej, proč ty historky vypráví.
Za pěťák budu klidně poslouchat.
A další pěťák pro mě. Tak dál.
Nevšímej si těch hulvátů. No tak. Povídej dál.
Nebudu.
Nevěří mi! Jen se mi posmívají.
A pak...
Pak jsem mu řekla:
Nedělej to. Nezahazuj svůj život.
Nekaz si ho tím, že se oženíš se mnou.
Jen... jen na mě buď hodný.
Když teď mám tvou lásku, nebojím se zemřít.
Chudák děvče!
Jen plač. Vyplač se pořádně.
Povedená lhářka!
- Nesmíš ji brát vážně. - Mizerové!
Já vím, žes mluvila pravdu.
Vím to. Stalo se to tak.
Nech je být. Žárlí na tebe.
Proto tě pokoušejí.
Pojďme někam stranou, kde budeš moci v klidu vyprávět.
Starče...
Přísahám!
To všechno je pravda!
Já vím. Já vím...
A co se stalo s tím mužem, kterého jsi milovala?
To je případ!
Proč si pořád tak vymýšlí?
Myslím, že jí rozumím. I já mám své sny.
A doufám, že se jednou splní.
Jaké sny?
Tak třeba...
Že zítra někoho potkám...
Nebo, že se zítra něco pěknýho stane.
A pořád čekám... Pořád dál.
Já nemám, nač bych čekal.
Všechno dobrý a hezký mě minulo.
V poslední době mám často pocit, že z ničeho nic umřu.
Cítím se pak tak osamělá...
Je mi tě líto. Vlastní sestra a takhle se k tobě chová.
Copak nikdo není štastný? Jsme k politování.
K politování? Pitomost!
Spoustě lidí se žije snadno!
Co tě zas kouslo?
Proč si musíš z chudáka holky utahovat?
Ty historky a trocha pláče jsou její jediné štěstí.
Už mám těch jejích báchorek dost!
Kdes ji nechal?
V krčmě.
Tak dobrá, půjdu tam a usmířím se s ní.
Ale neubližuj jí. Buď na ni hodný.
Jsi laskavý.
Laskavý?
V jednom kuse lže. Já jsem jiný.
Beru věci tak, jak jsou.
A jak ty věci jsou, no?! Žádná práce, žádný peníze!
Jisté je jedině to, že chcípnu hlady!
K čemu ti je, když tohle víš?
Je to cvok.
Uklidni se a poslouchej...
Já těm tvým řečičkám taky nevěřím!
Chci pomstu!
To dá ještě práce, než ten se uklidní.
Co je mu?
Co ho to popadlo?
Bere všechno moc vážně. V tom je jeho problém.
"Já jsem řemeslník!"
Myslí si, že je něco víc než my.
- Okajo, kam šli ti dva? - Do chrámu.
Do chrámu!
Chtějí si za pár drobných koupit vstup do ráje.
Jsi moc krutý. Mně je jich spíš líto.
I je pronásleduje svědomí.
Mimochodem, už brzy odejdu.
Kam?
Nevím, kam půjdu.
Kdo z nás to ví?
Hledáme lepší místo...
A myslíš, že se ti podaří najít lepší místo?
Sotva.
Podaří, když budu hledat.
Přeju ti, aby se ti to povedlo.
Okajo! Tady před tím starcem tě prosím.
Odejděme odsud.
A kam? Do vězení?
Copak mi nevěříš? Už nekradu.
Přísahám.
Budu dřít.
Takhle už prostě dál nemůžu.
Spousta zlodějů uteče spravedlnosti.
Dřív mě to pomyšlení uklidňovalo,
ale teď už ne.
Odjakživa mě něco žralo.
Nelituju toho, co jsem dělal. Nekrást, umřel bych.
Ale něco tam vevnitř mi říkalo, že musí být nějaký lepší život.
Máš úplnou pravdu.
Pojďme hledat ten lepší život spolu!
Pomoz mu.
Je snazší hledat ve dvou než sám.
Nemůžu mu věřit. Nikomu nevěřím.
Proč ne? Myslím to smrtelně vážně.
Kromě toho, proč bych s tebou šla?
Nevím, jestli tě miluju, nebo nenávidím.
Budeš mě milovat, neboj se, naučím tě to.
Prosím! Řekni ano!
Všechno se spraví. Protože já tebe moc miluju.
A co moje sestra?
Co je nám po ní?
Nic pro něho neznamenala.
Prostě tu byla, když někoho potřeboval.
Jen shnilý prkno...
Jdi s ním. Někdo musí ohlídat, aby zas neuklouzl.
Ty se na to hodíš. Máš pevnou vůli.
Zvaž to dobře. Chceš opravdu dál žít takhle?
Jsi silná, ale tvá sestra a švagr tě zničí.
Vždyť já vím.
Nebude to dlouho trvat a podlehnu jim.
Ne! To já nedovolím!
Dřív je zabiju!
Slyšíš to? Jak lehce mluví o zabíjení?
To neříkej! Nepochopilas mě!
Nikdy mi nesmíš ublížit. Zabila bych se.
Tak co, vy dva?
Svatbu už jste domluvili?
Neboj se. Nedovolím nikomu, aby ti ublížil.
Jen klid, Okajo. Neublíží ti.
Ale štastná s ním taky nebudeš. Vím, o čem mluvím.
To je panečku zmije...
Je to jen mluvka! Potrpí si na hezký řeči.
Okajo...!
Okajo!
Co tady děláš?
Vidím. Zase mě pomlouváš za zády.
A nedalas vařit vodu.
Říkal jsi, že přijdeš pozdě.
Tebe nemusí zajímat, kdy se vrátím.
Okajo. Nikam nechoď!
Celé roky s ní jednáte jak s otrokyní.
Teď je moje.
Tvoje? A kdypak sis ji koupil?
Kolik jsi zaplatil?
Už mám strach!
Nevidíš, o co se snaží?
Chce tě poštvat proti svému muži.
To se ti nepodaří!
Nebuď si tak jistý.
Uvidíš!
Vystrojím vám parádní veselku!
Veselku? Už se nemůžu dočkat.
- Tak co, starče, jak se vede? - Prosím?
Jak se ti tady líbí?
Abych byl upřímný, myslím, že je čas...
Čas na co?
Čas, abych zase šel.
Nejsi na útěku, že?
Jak to myslíš?
Mám oči.
Vypadáš jak nevinný pocestný.
Ale pocestný nejsi. A nevinný taky ne.
Možná nevinnější než ty.
Pozor na jazyk!
Nevíš, že strýc mé ženy je u policie?
Měl bys jít, dokud je ještě čas.
A co ty? Ty jsi spokojený?
Cože?
I špatný člověk potřebuje lásku.
Když tě nemá nikdo rád,
jako by tvé dny byly sečteny.
Odcházíš?
- Je načase. - Máš pravdu. Odejít včas...
Vím, o čem mluvím.
Jen proto jsem se vyhnul vězení. Uměl jsem včas odejít.
Měl jsem ženu. Zakoukala se do muže, který pro mě pracoval.
Byl to dobrý zápasník, i šachy uměl.
Chtěl jsem ho zpráskat, ale nestačil jsem na něj.
Chtěl jsem zabít ženu...
Ale pak mi došlo, jak je to nebezpečné, a odešel jsem.
Tak to jsi měl štěstí.
Ale moje živnost... Všechno jsem propil.
Práce mi nikdy nevoněla.
A tak jsem skončil tady.
Hlupáku! To je největší nesmysl, jaký jsem kdy slyšel!
Cos mu to navykládal?
To není lež! Pověz mu, starče.
Řekni mu o tom tvém chrámu.
Půjdu tam.
Dnes jsem pracoval. Mám peníze.
Pomáhal jsem vytlačit vůz do kopce.
A saké jsem se ani nedotkl.
Vidíš? 65 měďáků.
Koupím si za ně saké místo tebe!
Kdepak, milánku! Ty peníze mám na cestu.
Stálo ho to dost, než se rozhodl. Proč si ho dobíráš?
Požehnaní ti, kdo v něco věří.
I kdyby to bylo jen velký nic.
Dneska mi štěstí nepřálo.
Obrali mě, jak se patří.
Báječný svět, starče!
Potkal jsem někoho, kdo mě přechytračil! Pohádka!
Vždycky jsi veselý a bezstarostný.
Jo, já býval někdo!
No vážně! Velký hráč.
A jak ses dostal sem?
Ty jsi ale zvědavý. Proč to potřebuješ vědět?
Nepatříš sem. Jsi odvážný a chytrý.
Jak se to semlelo?
Čtyři roky a sedm měsíců jsem seděl.
A pak jsem neměl kam jít.
Proč jsi seděl?
Kvůli jednomu otravovi.
Zabil jsi ho?
Náhodou jsem měl po ruce nůž...
- To kvůli ženě? - Ne! Tak hloupý nejsem.
A co, je to už deset let.
Jsi veselá kopa.
Ale ten, kdepak...
Však se brzy změní.
Tak co, vdovče! Proč se kaboníš?
Přemýšlím. Nevím, co si počít.
Nářadí jsem zastavil, abych měl na pohřeb.
Víš ty co? Poradím ti.
Nech ostatní, ať ti pomůžou.
Na to já nemám náturu.
Nevydržel bych tu hanbu.
Fňukáním si nepolepšíš.
Ztracený případ...
To je Okajo!
Něco se děje.
Ty hloupá nevděčnice!
Co budeme dělat?
- Běž pro Sutekičiho. - Už běžím.
Vždyť ji zabije!
Kdyby něco, budeme svědčit.
Svědčit? Ne...
Jsem její sestra!
Přestaň! Nech toho!
Tak na tohle jsem se těšil! Vzal jsem ho přes palici!
Zatkněte ho! Uhodil mě!
Taky bych tě praštil, mít ruku zdravou!
- Kde je Okajo? - Tady. - Co je s ní?
Zatkněte ho! To on všechno začal.
Je to zloděj. Chtěl ukrást mou švagrovou.
Jak je ti? Co ti udělali?
Hodili po ní konvici s horkou vodou.
Sutekiči... Vezmi mě s sebou.
Je mrtvý! Zabili ho!
- Ten starý čert je mrtvý! - Musíme ti to ošetřit.
Slyšíš? Domácí je mrtvý!
Sutekiči! Jen se podívej! Zabil jsi ho.
Těmahle očima jsem to viděla. Zabil mi muže!
Tak co, jsi spokojená?
Přece jsi chtěla, aby umřel. A ty zemřeš taky!
To je tvůj konec! Skončíš v base!
Šimazu, ať ti neuteče!
Ostatní ho taky bili.
Sám jsem ho pořádně praštil.
Měl to spočítaný. Radši zmiz.
Nebudu utíkat. Ale ani jí to neprojde!
At zavřou i ji!
Ona to tak chtěla.
- Řekla mi, abych ho zabil. - Lžeš!
Nelžu. Říkala, že bez něj jí bude líp.
Teď už chápu!
Na mně ti nezáleželo!
Chtěl ses zbavit jejího muže i mě.
- Abys mohl žít s ní! - Co to povídáš?
Všechno jsem pochopila!
Spolčili se spolu.
Všechno to naplánovali!
Zabili ho. A teď zabijí i mě!
- Ne, Okajo! - Hloupost! Jak můžeš...?
Já to viděla! Sutekiči mého muže zabil.
Oba jsou vinni!
Suketiči, pozor!
- Ztratíš všechno! - Začíná jít o krk...
Okajo, copak ses dočista pomátla?
- Myslíš, že bych s tou děvkou... - Nemluv na mě!
Uklidni se, Okajo...
On zabil mého muže. Ten zloděj!
Viděla jsem to! Všichni to viděli!
Domluvili se. Oba jsou vinni.
Má sestra... Ona ho prosila, aby jejího muže zabil.
Oni dva to udělali!
Zatkněte je!
A mě zatkněte taky!
Ten starý pocestný ještě ten den zmizel.
Nechtěl se do toho zaplést.
A tak se vypařil.
Asi měl taky máslo na hlavě!
Ale člověk to byl dobrý.
Ti, co zbyli, nestojí za řeč.
Jo, chytrý byl jak liška.
Osen se nám zamilovala!
No ano, zamilovala.
Byl laskavý, a všechno věděl.
Vyznal se v lidech.
V každém případě věděl, jak na ně.
Aspoň byl slušný.
Zato vy, vy byste si ze mě jen utahovali.
Ber to jako náš způsob zdvořilosti.
Hloupé řeči!
Odešel, protože z nás byl znechucený.
Co tu vůbec dělám?
Proč bych tu s vámi měla zůstávat?
Odejdu pryč.
Je jedno kam, horší to být nemůže.
Proč nejdeš s hercem?
Jde stejnou cestou.
Já náhodou vím, kam mám jít.
Do chrámu na hoře zalité sluncem.
A jsme zas u potravy-otravy!
Tam mě zbaví té alkoholové otravy.
Úplně zadarmo. Však počkejte, uvidíte!
To mu nakukal ten stařec.
Lži a zas jen lži.
Lhal snad tobě? No řekni!
Ticho! Musíš hulákat?
Já si budu hulákat, jak chci!
Správně! Jen křič!
Tohle! Ten stařec vás úplně popletl.
Říkal, že máme odejít.
Ale neřekl kam.
- Byl to podvodník. - Sám jsi podvodník!
No a co?
Dobře, tak třeba lhal.
Ale jeho lži měly dodat kuráž těm bez naděje.
Svět je plný takových ubožáků.
Ten starý jim jen dával, co potřebovali.
To je celé.
Napovídal toho dost, co?
Třeba tohle...
"Pamatuj, mladíku:
Ke všem se chovej s úctou.
Nikdy nevíš, kdo to doopravdy je.
Pod jakou hvězdou se narodil.
Kdo ví, jestli se nenarodil proto,
aby pro nás, pro celý svět,
neudělal něco velkého a dobrého."
Kdo dokáže uhádnout, co bude...
Narodil jsem se do vážené rodiny samurajů.
- Měl ze mě být... velký pán! - Lháři!
Vážená rodina! Až naprší...
Moje rodina měla v erbu peří jeřába.
- Měl jsem nosítka s erby... - Vymýšlíš si!
Erby jsme měli i na závěsech ve stájích, pět koňů...
Dřevěných, co?
Že tě zpráskám až k smrti?!
Samurajové nikoho nemlátí k smrti. Prostě ho zabijí.
Na tom něco je!
Taky si myslíš, že lžu?
Všechno, co jsem říkal, je pravda! Opravdu jsem...
Teď vidíš, jaké to je, když ti nikdo nevěří!
Tys mluvila o snech. Já ne.
Mám tady důkaz... Psaný důkaz.
Zahoď ho. Zapomeň na nosítka s erby.
K čemu by ti to teď bylo?
Ať mě neštve...
Osen?
Slyšelas v poslední době o Okajo?
Ne. Nikdo neví, kam po propuštění šla.
A kdo je vinen?
Sutekiči a Osugi si jdou po krku.
Jenže Sutekiči na Osugi nemá. Vyženou jeho.
Byla to neštastná náhoda. Dostane mírný trest.
Parchanti!
Co je?
Všechny muže by měli vyhnat z města!
Uklidni se.
Všechny!
Zabiju se!
Sbohem.
Ta není z těch, co se zabíjejí.
Někdo by jí měl dát za vyučenou.
Pravda. Nemá chování.
Bubínek je jako nový. Kdepak je majitel?
Na. Dej si saké.
Díky.
- Už jsi to zase ty. - Jo. Pomalu jo...
- Zase začíná! - Nech ho na pokoji.
Jsem laskavost sama...
Už mluvím jako ten stařec.
Ty jsi milý pokaždé, když se napiješ.
Já když piju, dostanu někdy strach.
Úplně mě mrazí.
Co se mnou bude? S námi všemi?
Přestaň se strachovat. Co se má stát, stane se.
Dělám si starost o Osen.
Bez ní bych umřel hlady.
Cugaru...
Pomodli se za mě. Prosím.
A proč?
Pomodli se, moc tě prosím.
Sám se pomodli!
Odcházím.
A kam? Blázne!
Tygr je tygr. Má pruhy.
Jenže lev má zase hřívu!
A ty šaty své ženy!
Všude jsem tě hledal. Všechny krčmy jsem prolezl.
Vytáhni mi tu sušenou chobotnici.
Mám plné ruce.
Tak postav ten džbánek a vytáhni ji sám.
No to je nápad!
Vidíš? Jakou hlavičku mezi sebou máme!
Všichni podvodníci jsou chytří. Jinak by se neuživili.
Tygr a bambus, bambus a voják, orchidej...
Pojďte! Napijeme se!
Kde jsou všichni?! Vylezte! Mám pro vás saké!
- Zase jsi všechno utratil. - Rozpustil jsem to v saké.
Každý den děláme to samé.
Ráno vstát, večer jít spát...
Tak kde jste kdo?!
Mám chuť to roztočit!
Být bohatý, otevřu si velikou krčmu!
Tam byste mohli pít a veselit se...
...úplně zadarmo! I ti bez peněz...
A o polovinu majetku bych se s vámi rozdělil!
Co takhle o celý?
Dát všecko? Proč ne...
Tady, stříbrňák... A ještě...
Já se ti o ně postarám.
Promokl jsem až na kůži.
Tak se můžeš namočit i zevnitř.
Ale pij s mírou. Saké může být jed.
Zvláštní... Když jsi opilý, vypadáš jako člověk!
Bubínek už je spravený?
Nesmíš do něj mlátit obuškem.
Obušek! Kde mám obušek?
Už nejsi u policie.
Vyrazili tě.
Nejsi policista. A nejsi už ani strýc.
Jsi jen muž cukrářky.
Jednu neteř máš v base, druhou mrtvou.
Okajo není mrtvá! Pohřešovaná.
A je v tom rozdíl?
Jakýpak jsi strýc, bez neteří!
Proč jste mě tam nechali?
Tumáš, napij se. Napijeme se a pobavíme!
- Spát běžte! - Co se zlobíš? Přidej se k nám.
- Já chci spát. - Uřízl sis ruku?
Neuřízl. Kropím ji.
Zázračnou vodou, ta ránu zahojí.
To je mi tě líto.
Co bys dělal bez ruky?
Potřebujeme ruce a nohy, jinak umřeme hlady.
Napij se. Co jiného nám zbývá?
Rozpršelo se tam a pořádně fouká.
I sníh padá.
Je tu můj muž?
Zase máš moje věci.
A pil jsi.
Tacu nás pozval. A byla mi zima...
Měl jsi jít domů a lehnout si.
Dobrý nápad.
Proč ho v jednom kuse sekýruješ?
Patří mu to.
Myslela jsem, že si polepším, když si ho vezmu.
A polepšila sis.
Dům domácího je teď tvůj, se vším vybavením.
Když jsem si ho vzala, byl mužem zákona.
Teď je bez místa a začal pít.
Unokiči...
Co jsi to o mně vykládal?
Co? Že jsi opravdová žena.
Je tě akorát dost do ruky... Ale v hlavě máš prázdno.
Něco jiného. Říkal jsi prý, že muže biju.
Popadlas ho za vlasy a tahala po zemi.
Tak jsem myslel, že ho biješ.
Ty mizero!
Musíš vykdákat všecko, co vidíš?
A muž by tohle asi taky nerad slyšel.
Žádný div, že se dal na pití.
- Rozuměls mi? - Nerozuměl.
Moc mluvíš.
Bav se dobře!
- No tak. Napij se! - Večer se má spát.
Takhle neusneš. Pobavíme se.
Správně. Pobavíme.
Napiju se.
Za peníze všechno máš.
Požehná ti Buddha náš.
Všechny se rozkutálely.
Kéž by z nebe pršely!
Herec se pověsil na skále.
Umřel... A zkazil nám zábavu.
Hlupák.
České titulky Alena Fišerová Korektury Prch
2007 KMa s.r.o. Www. Levneknihy. Cz
www.titulky.com