Uvedení Festival umění 1959
Daiei Co Ltd uvádí
UKIGUSA
Producent: Masaichi Nagata
Plán: Hideo Matsuyama
Scénář: Kogo Noda a Yasujiro Ozu
Kamera: Kazuo Miyagaw Umělecký vedoucí: Tomowo Shimogawara
Hudba: Takanobu Saito Odborník: Shozo Tanaka
Hrají
Ganjiro Nakamura - Machiko Kyo
Hiroshi Kawaguchi - Ayako Wakao
Haruko Sugimura - Hitomi Nozoe Chishu Ryu
Režie Yasujiro Ozu
Někde na jihu Japonska
Zdravím. To je horko, co?
Dobré ráno.
Děsné horko, že?
Tak co to bude teď?
Podívejte. Kabuki.
Boj s meči.
Líbil se mi ten kousek, který dávali minulý měsíc.
Pamatujete si tu baculku v růžovém?
Ten nový kus takový není.
- Je to velkolepé představení kabuki. - Opravdu?
Tahle herecká společnost prochází celou cestu -
Okazaki, Karija a Cape Chita.
Tak?
Dáte mi volňáska jako obvykle, že?
Tuhle společnost jsem viděl před lety, během války.
Bylo to v Jamadě. Viděl jsem toho Komadžura.
Jaké to bylo?
No, hrál hodně dobře.
Ztvárnil Chuya Marubašiho
''Pintu sem a tuplák tam"
"Trochu moc, jsem vědom si toho."
No teda!
Bude mít loď zase zpoždění?
O tom nevím. Přijede přesně.
Jednou za uherský rok, že?
Tak nějak.
Dnes bude opravdu vedro.
- Máme zpoždění, že? - Ne, moc ne...
Mistře.
Drahý.
Konečně?
Kajo, postarej se o to.
Bez obav.
To je tvoje, Sugijamo?
Nic tady nezapomeňte!
Můžeme, Roku?
Ano.
- Ty taky? - Promiňte?
Na nic nezapomeň.
Nezapomeň na mě, drahý.
Dokud o mně slyšíš
Herecká společnost Komadžura Araši hraje v AIOI ZA
KOMADŽURO ARAŠI A JEHO SPOLEČNOST
Dejte mi jeden.
Dejte mi víc, lakomče!
Pověz, máš sestru?
- Ne. - Já mám.
Pak...
- Kolik jí je? - Dvanáct.
Hlupáku.
Dobré.
Dobré odpoledne.
Dáte to na stěnu, pane?
Aioi Za, jo?
Přijďte se na nás podívat.
Bratře, začínají už dnes večer?
- Ano. - Skvělé.
Zdravím.
Já dnes večer přijdu.
Budu vás očekávat.
Mistře, je tu vaše žena.
Mistře.
Dobrá práce, co?
Můžu si zapálit?
Povězte mi,
jak se jmenujete?
Kinnosuke.
Kinnosuke?
Kin-chan.
Šprýmař.
Jste vtipálek.
- Ještě saké. - Hned.
Dobré odpoledne.
Budu vás očekávat.
Pojďme spolu, Okatsu.
Kdo se postará o zákazníky?
Přijďte večer.
- Na viděnou. - Na viděnou.
Budu vás vyhlížet.
Ten má jistě co dát.
Takže je to herec z Ósaky?
A tady všude kolem známý.
Jednou hrál dokonce v našem městě.
Říká se, že hrával ve velkém Kado Za v Ósace.
Je to možné? To pak znamená...
Nevrťte sebou, nebo vás říznu.
Můj Bože, jen mě nepodřež, Aiko.
Zdravím.
Hej, jděte pryč.
- Prosím. - Děkuji.
To je pařák.
Strašné.
Vaše dcera? Moc pěkná.
Zdravím. Pomáháte otci?
To je od vás skvělé. Obdivuhodné.
To se máte na koho spolehnout, že?
Aiko Ogawa?
Hezké jméno.
Poslyšte, Aiko, jste jedináček?
Střeží si vás jako oko v hlavě?
Vdáte ji taky za holiče?
Vezměte si někoho, kdo dobře vypadá. Muže, jako jsem já!
Dobrého a laskavého.
Jaký jste brouček!
Tak roztomilá!
Dej mi trochu čaje.
Jistě.
- Dobré odpoledne. - Už jsme tady.
Musíte být unaveni.
Už jsme tady.
- Zdravím. - Musíte být unaveni.
Zdravím.
Je horko. Strašné vedro.
Hej,
přines mi mé kimono.
Proč?
Musím navštívit mecenáše.
- Vítejte. - Vítejte.
Dobré odpoledne, pane.
- Tohle jsem vám přinesl. - Děkujeme vám mnohokrát.
Majitel je tady, Mistře.
Pojďte.
Díky za pozvaní, pane. Posaďte se.
Prosím.
Už je to docela dlouho.
Ano, to je.
A je příjemné být opět tady.
Kdy to vlastně bylo naposled?
Bylo to těsně po kapitulaci?
Ano.
Tak to už je 12 let!
Tak moc?
Čas letí.
Vidím pár nových tváří.
To víte, časy se mění.
Má první dáma, Sumiko, pane.
Ráda vás poznávám.
Já také.
Co se stalo s tím mužem, který hrál "Couru" Jasu?
Máte na mysli Tatsunosukeho? Umřel ve Fukučijamě.
Umřel? Copak se stalo?
Mrtvice.
Takový dobrý herec! To je mi líto.
A tohle je jeho dcera, která byla tehdy děckem.
Vyrostla v krásnou, mladou ženu.
Bývala jako čínský ořech.
Co je čínský ořech?
Burák.
Co chcete, Kimuro?
Já už jdu. Potřebujete ještě něco?
Jako obvykle.
Jednoduchou sazbu, jak jste říkal?
To by bylo dobré.
Další zastávka?
Ano. Šingun, Kii.
Aha.
Tak nashle, Mistře.
Dar pana Marudaie, Mistře.
Na důkaz díku
tleskněte rukama.
Ještě.
A ještě.
Děkujeme.
To je ten první milovník?
Vypadá dost staře.
Dobré odpoledne.
Dejte mi saké.
Jistě.
- Peníze vám dám sem. - Děkuji.
Věděla jsem, že přijdeš. Viděla jsem průvod.
Jak se máš? Všechno v pořádku?
Pojď dál. Tam je mnohem chladněji.
Děkuji. Děkuji ti mnohokrát.
Rád vidím, že se máš dobře.
- Nápodobně. - Děkuji.
Uběhlo dvanáct let!
Muselo to být obtížné. Tak mnoho let.
Posledně jsi měl bolavé rameno.
Už je to dobré?
To už ani nevím.
Říkal jsi mi, že se ta bolest nedá vydržet.
Vážně?
Teď už je to dobré.
Tady je velmi svěže.
- Omlouvám se, že tě obtěžuji. - Ale vůbec ne.
Děkuji. Děkuji ti mnohokrát.
Jak se daří Kijošimu? Všechno v pořádku?
Jistě. Minulý rok dokončil studium.
Ano, to jsi mi psala.
Vážně? A teď pracuje.
- Kde? - Na poště.
Šetří peníze.
Je celý poblázněný do elektroniky a chce ji studovat.
Skvělé!
Ale pak už tu budu úplně sama.
A budeš smutná.
- Ale šetří si na školné. - Vážně?
Nerada bych ho odrazovala.
Já vím.
Pověz mi.
Co ví?
Myslím...o mně.
Myslí si, že jeho otec je mrtvý?
A já že jsem jen tvůj bratr?
Krásné květiny.
Není ti trochu smutno?
Kvůli čemu?
Kvůli Kijošimu.
Nemůžu s tím nic dělat.
Nestojím ani za špetku soli.
Nicméně...
Nemluvme o tom.
Ale...
Zapomeň na to a nechej to, jak to je.
Přesto je mi tě líto.
- Napiješ se taky? - Děkuji.
Zapomeň na to.
To je Kijoši.
Vítám tě.
Oh, zdravím, strýčku.
Měl jsem přijít dřív.
- Pracuješ? - Studuju s pošmistrem.
Ty jsi ale vyrostl!
No, už má věk na odvod.
Prvotřídní branec, o tom není pochyb.
Ten opravdu vyrostl.
Není se co divit, stárneme.
Už je to dávno, co jsme spolu byli naposled.
Jak dlouho tady budete?
Tak dlouho, jak se bude líbit má hra. Možná rok.
Tak dlouho hra nevydrží.
Ale jo.
- To je tvá práce? - Ano.
- Co to je? - Moc s tím netřepej!
Přijdu se na tu hru podívat. Co hrajete?
Zapomeň na to. To není pro tebe.
A pro koho to je?
Pro publikum.
- Taky ho mohu tvořit. - Já vím.
Není to nic učeného. Zapomeň na to.
Tak proč to hrajete? Udělejte něco lepšího.
Jenže já nemůžu.
Proč ne?
Dnešní publikum nerozumí dobrým hrám.
Takže to nemusíš vidět.
Minule jsme spolu šli rybařit.
- Co si to dát znovu? - No...
- Tak co? Vyrazíme? - Je horko.
Nevadí. Pojďme, co?
Nebo zítra? V sobotu?
- Šlo by to? - No, jistě. Půjdeme.
Takže je to domluveno?
Ten opravdu vyrostl.
- Je to dost horké? - Ano.
Je velmi logický. Přeargumentoval mě.
Vážně? A o čem jste se přeli?
Bude velmi chytrý.
Velmi inteligentní.
Vítejte!
Vítejte, dva štědří mecenáši!
Zdravím.
Vítejte!
- Tetsu. - Ano?
- Sadahači. - Ano, pane?
"To je naše poslední noc na hoře Akagi."
"Opouštím svou rodnou vesnici Kunisada"
''a svůj kraj."
"I tebe musím opustit, oddaný mi muži."
''Toť naposled ve společnosti Kunisady."
"Přemýšlím nad tím"
"Větřík zní smutně."
"Hejno hus"
"letí k jihu."
''Měsíc zapadá za západní kopce."
"Kam bych teď měl jít?"
"Kam mě ponesou mé nohy?"
"Bezcílně budu bloudit až na konec světa."
"Pane!"
"To je bratr Enzo"
"Být tak odvážný jako on."
"Musí se cítit osaměle, když opouští domov."
"Ty, znamenitý meči,"
"kalený cele slavným Jošikanem z Kangy"
''A očištěn potokem z věčného sněhu"
'"Alespoň ty mé právo budeš střežit"
"Ač celý svět mě zrazuje, ty se mnou zůstaneš, věrný."
"Husy letí zpět."
"A havran jistě pro mě naříká."
Skvělé představení.
Koukni!
Holičova dcera.
Která to je?
Vidíš tu starou dámu s útěrkou na hlavě?
Tak za ní. Právě žvýká buchtu.
Ta má ale velkou pusu!
A co ten tvůj objev? Je tady?
Ta je u vchodu. Tamhle.
Ta, která právě kouří.
Pěkná.
Taky pěkný kousek. A ta moje?
Tvoje tu není.
Je hezčí, ale není to můj typ.
Vážně? Už se nemůžu dočkat.
Dávejte pozor!
Můžou vás vidět.
Líbí se jim to, že?
Je plno?
Ne zcela.
Na první představení...
Bude to dobré. Jsem o tom přesvědčen.
Myslíš?
Ano. Vzpomeň na minulé místo.
- Proč jsi teď taková pesimistická? - Ani nevím.
Buď bez obav.
A dávej pozor na má slova.
Jsem si jist!
Kam jdeš po té scéně?
Sestoupím z hory.
A potom?
Copak nevidíš? Jdu přímo k tobě.
Nežertuj.
Vůbec nežertuju.
Už je tady.
Vítejte.
- Zdravím. - Pojď sem.
To je vedro, co? Člověk se potí!
Kde je má dívka?
Žádný strach. Přijde.
Nějaké návštěvy u Mistra?
Teď je pryč.
Napijme se.
Pospěš, Yae, tvůj muž je netrpělivý.
Nazdar, zlato. Jak se má velký kluk?
- Tahle? - Tvůj vkus.
Žertuješ.
Není dobrá?
- Přestaň s tou legrací. - O čem to mluvíš?
Koukni na mě.
Úplně jsem ztuhl.
Tak se napij!
Je na tebe otřesné spolehnutí, Kiči.
Krasavče!
Ještě něco?
Ty...
Mám problémy. Copak nejsem smutný?
- Proč smutný? - Buď zticha.
- Umřela mi máma. - Opravdu?
Nachladil jsem se.
Tak se zahřej.
- Zdravím. - Ahoj.
Bavíte se?
Pojď k nám.
Jak se jmenuješ?
Katsuko.
Hezké jméno.
Skutečný kousek, Sento. Mějte se hezky.
Uvidíme se.
- Nashle. - Nashle.
Přijď zase.
Sento.
Hej, Sento. Vzchop se!
"Ač celý svět mě zradí."
Dejte mi saké. Rychle!
Oh, ty velký fešáku!
Pane, ještě saké!
Dobře.
Dobré odpoledne.
- Zdravím. - Kde je otec?
Teď je pryč.
Pryč? To je horko, že?
Přišel jste ho navštívit?
No, ne zcela.
Chtěl jsem vás vidět.
Sprosťáku!
Myslím to vážně.
Jen zkuste, jak mi buší srdce.
Mami! Mami!
Co je?
Co se stalo?
Co chcete?
Zajímá mě, jestli se můžu nechat oholit?
Aiko, jdi dovnitř.
Tak pojďte.
Dobře.
Bohužel asi ještě nemám dost vousů.
Tak zřejmě nepotřebuju oholit.
Myslím, že ne.
Posaďte se.
Děkuji.
Vůbec neberou, strýčku.
Buď trpělivý. Nespěchej.
Dostaneš úplal. Vezmi si to na hlavu.
Je mi dobře.
- Myslím, žes to přehnal. - Copak?
Je mi líto, ale tvá hra je příliš teatrální.
Nesmysl.
Vše bylo, jak má.
Ale ta postava je nereálná, že?
Jak to myslíš?
Je příliš nevěryhodná.
Nebuď hloupý.
Je to muž z dávných časů.
Ty tomu nerozumíš. Je to fosílie.
O čem to mluvíš, chytráku?
Mé publikum má rádo mé hry,
ať už jsou teatrální, nebo ne.
Chybí ti pokroková duše!
Nemluvme o divadle.
Koukni!
Zase jsem ztratil návnadu.
Prý chceš jít na univerzitu.
Ano.
Není nic lepšího než studium.
Ale tvá matka zůstane sama.
Záleží na tom?
Ano. Představ si, jak se asi cítí.
Mysli na ni.
Schvaluje to,
takže na tom nezáleží.
Ale záleží.
Nerozplač ji. Je to dobrá matka.
Jsi trochu těžkopádný.
Je ta koupel dost horká?
Byla. Už jsem hotova.
Přines vodu!
Cítím se tak osvěžena.
- Mistr se ještě nevrátil? - Ne.
Kam šel?
- Rybařit. - Rybařit?
Jo. Nechal jsem se u holiče oholit a
viděl jsem ho procházet s nějakým mladíkem.
S mladíkem?
Nevšimla sis ho?
Poštovní úředník. Viděl jsem ho v zrcadle.
Co se ti stalo s tváří?
Pořezali mě u holiče.
Vykoupej se, Kajo, když má Mistr zpoždění.
Nu, dobrá.
Jídlo, lidi. Večeře je připravena.
Vstávej, dědečku, a jez.
Už jsi tady?
Kde jsi byl?
S hochy.
- Dobrý úlovek? - Co tím myslíš?
Rybu!
Chytili jste jich hodně, Kiči?
Jistě, zvlášť Sento.
Chytil čtverzubce. Opravdu parádní kousek.
- Dobrý úlovek. - Užili jsme si to, ne?
Uvidíme se.
- Opravdu jste byli spolu? - S kým?
- S hochy. - Jo.
- Kam jsi šel? - Rybařit.
Dobře. Kdo byl ten mladík?
Jeden ze synů mecenáše.
Poštovní úředník?
Kdo ti to řekl?
Vadí ti to?
Ne.
Kdo ti to řekl?
Znepokojuje tě to?
- Proč? To je divné? - O co jde?
Cítíš se provinile?
Kvůli čemu?
Aha, chápu. Žárlíš.
Nech toho, hlupáčku!
Proč bych se měl honit po okolí, když mám tebe?
Už jsem starý, ty hlupáčku.
Už nejsem mladík. Znáš mě, ne?
Ty starý hříšníku!
Něco musíš vědět.
Proč mi to neřekneš?
Neřeknu to na tebe
nikomu!
Tak co víš?
Mluv!
Dávej pozor, Maso!
Znáš Mistra už léta.
Měl bys to vědět!
A tady jsi s ním byl ještě přede mnou.
Tak mi to řekni. Prosím tě o to!
S tím ti nepomůžu.
S čím?
S čím nelze pomoct?
A proč?
Musí vidět
svůj starý plamen.
Tak?
To jsem si myslela.
Kdo to je?
Čím je?
Jaký typ ženy?
Jak vypadá?
Raději se zeptej Robusabura.
Aha, tak on ji zná také.
A ví o tom.
- Jak to snášíš, Mistře? - Snáším co?
Že je skoro prázdno.
Proč jsme museli jet zrovna sem?
Co je, Roku?
Je tady.
Aha.
- Kde? - Tamta.
Před tím sloupem vzadu.
S vějířem.
Díky, Roku. Koupím ti pití.
To je urážka!
Co je?
Je to strašné.
Co pořád reptáš do omrzení?
S prázdným sálem nic nenaděláš, když je prázdný.
Prší?
Prší tam?
Ano.
Prší, Mistře.
Bože, neštěstí nikdy nechodí samo.
Náhlost je boží odplata!
Co pořád máš? Přestaň si stěžovat!
Jsi únavná!
Stačí, že už mě bolí hlava.
Dobře ti tak. Věděla jsem, že se to stane.
No tak! Chovej se!
Počkej!
Znovu?
Ukaž.
Takhle.
- Jsi si jistý? - Ano.
Šach!
Počkej! Co mám dělat? Počkej!
To nejde!
Ajaj!
Mám dilema.
Když uhnu,
dáš to sem.
Ani to není dobré.
Urychlíš to, že?
Jo, jo.
Pospěš si!
Nemluv!
Tady.
Dobré odpoledne.
Dejte mi saké.
Zajisté.
- Povězte mi. - Ano?
Je zde Mistr Komadžuro z mé herecké společnosti?
Ano, je.
Potřebuji ho vidět.
Jistě.
Mohu?
Co?
Host.
Kdo?
Počkej, protože tentokrát tě porazím.
Nemíním kvůli tobě podvádět!
Co to říkáš?
Děláš mi radost!
S nikým se nemaž!
Co chceš?
Tak co je?
To sem nemůžu přijít?
Co?
Takže zdejší majitelka je tvůj důležitý mecenáš?
Kam jdeš?
Musím poděkovat tvé patronce.
Nech to být!
Nesnaž se mě zastavit!
Musím vám poděkovat za pozornost, kterou mu věnujete.
Děkuji mnohokrát.
Nepředstírejte nevědomost!
Odejdi!
Jdi už!
Hej, ty? Ty jsi její syn?
Nechej toho!
Kdo je tvůj otec?
Čím je?
Proč jsi tak neklidný?
Máte hezkého syna.
- Paní? - To už stačí!
Musím jim něco říct!
Pusť mě!
Hlupačko hloupá!
Pusť mě.
Co tě to popadlo? Buď rozumná!
Ani mě nehne!
Jak sis to mohla dovolit, ty šťouro?
Do tohoto vztahu nemáš co mluvit.
A co je špatné na tom, že chci vidět syna?
Svého vlastního syna!
Máš nějaké námitky?
Máš-li, tak to řekni.
Ty si to umíš zařídit, že?
Zmlkni, ty mizero...!
Jak se opovažuješ?!
Nevděčníku!
Cože?
Zapomněl jsi na Okaju? Kdo ti pomohl z bryndy?
A v Tojokawě taky!
Pokaždé, když jsi byl na dně, prosil jsi mě!
Co?
Kde bys beze mě byl?
Vždy jsem musela žádat impresária na všech čtyřech!
- Na to zapomínáš? - Cože?
Ty drzoune! Nevděčný surovče!
Co?
Zmlkni!
Kdo jsi? Vzpomeň, kdo jsi byla!
Obyčejná děvka.
Zamilovala ses do mě a přišla za mnou, prosíc!
Kdo tě učil herectví, co?
Nevděčný chudáku!
Jsi bídnější než zvíře!
A velký hlupák!
Zvládnu vše sám
bez jakékoli tvé pomoci!
Nechtěj mě rozesmát, ty hlupče!
Hlupče, říkáš?
To jsi mi vzal slovo z pusy!
Jak se opovažuješ?!
Umím mluvit, tak co?
Dobře.
S tebou jsem hotov!
Zakazuju ti chodit do toho domu!
Můj syn je jiný než ty, to si pamatuj!
Patří k vyšší společnosti.
Pamatuj si to, ty bídná!
Jak si můžeš dovolit takhle mluvit?
Hlupáku!
Ticho, již ticho!
Nedělej hluk, samuraji...(atd.)
O co jde? Je v podstatě prázdno.
Zoufalý neúspěch!
Bude na dně.
Buddha nám pomůže.
Poslouchej, Kajo,
potřebuji, abys pro mě něco udělala.
Copak?
Na poště tady pracuje takový mladík.
Je hezký a jmenuje se Kijoši.
Dobře, a co s ním?
Tady.
- Co je to? - Nechej si to.
Proč?
Jdi toho chlapce navštívit.
Zkus ho trochu navnadit.
Navnadit?
Zamiluje se do tebe, o tom nepochybuji. Udělej to pro mě.
Je mi líto, to nemohu.
Myslím to vážně, Kajo.
Vždyť ho ani neznám.
Tak dobře.
Když to vnímáš takhle.
No tak, vždyť víš...
Zapomeň na to!
Ani nevím, zda bych uspěla.
Rozhodně!
Já vím, že ano.
Ještě jsem nepotkala muže,
který by ti neřekl "ano".
Vážně si myslíš, že to dokážu? Mohla bych zklamat.
Ani náhodou.
Pověz mi...k čemu?
Jen to zkus.
Uvidíš, jak jsi dobrá.
Peníze si nechej.
Dobře, děkuji.
Takže zítra?
Zkusím to.
POŠTA
Telegrafní blanket, prosím.
Jistě.
- A tužku. - Tady.
Nepíšu perem. Prosím.
Viděl jsem vás na jevišti.
Ale?
Jmenujete se Kijoši, že?
Jak to víte?
Řekl mi to ptáček.
Tak. Odešlete to.
"Pojďte ven si popovídat."
- Komu? - Vám.
Vezmi to na chvíli.
Fajn.
Přijďte dnes večer po představení do divadla.
Budu na vás čekat.
Brzy se vrátím.
Kam jdeš?
Na poštu.
Dejte mi misku nudlí.
Jistě.
Jsem ráda, že jste přišel.
Myslela jsem, že to neuděláte.
Chvějete se, že?
Já taky.
Cítíte?
Modré nebe jako v tragédii.
Nebuď pošetilý!
Dal bych si velký kotlet.
Mám takový hlad.
Oh, smažený humr a láhev studeného piva.
A otáčivý elektrický větrák.
Mnozí teď určitě něco jedí.
Ta dívka z Handa, pamatuješ? Napsala mi dopis.
Taky mám jeden.
Ten s krtkem?
Já sám mám taky jeden.
Tak to jsme tři bratři, co?
No teda!
Viděl jsem tu holičovu dceru.
Přestaň, jo? Ta je k ničemu.
Zapomeň na ni.
Mimochodem, co že je Mistr tak bezstarostný?
Kam to chodí každý den?
Vidím ho denně, jak si vykračuje.
Navím, ale žádný div, že se Sumiko zlobí.
Co se stalo s manažerem? Zatím od něj nepřišly žádné zprávy.
Žádné zprávy - špatné zprávy.
Strašné.
Mám obavu, že utekl,
jinak by se už musel vrátit.
A když se nevrátí?
Pak jsme zase na dně.
Koukněte na to letadlo.
Poleť sem a shoď nám tucet lahví piva!
Můžeme si dovolit dívat se takhle na sebe každý den?
Co tvá práce?
Odcházím. A ty?
Představení je v úpadku.
Proč to tak dopadlo?
Brzy se musíme nadobro rozloučit.
Co budeme dělat příští rok o tomto čase?
Přestaň takhle mluvit.
Věřím, že budeš ženatý.
Jistěže ne!
Proč ne?
A co ty?
Co myslíš?
Prosím, ne.
Proč ne?
Nikdo se nedívá.
Nesmíš!
Ale proč ne?
Nejsem tak dobrá.
Nejsem pro tebe dost dobrá.
Co to povídáš?
Za prvé -
Přišla jsem za tebou, abych tě svedla.
Nic jsem o tobě nevěděla.
Sumiko mě požádala, abych tě navštívila.
Opravdu jsem se snažila, aby ses do mě zamiloval.
Na tom přece nezáleží, jak to začalo.
Vůbec na tom nezáleží.
Miluješ mě, ne, jako já tebe?
Prosím, ne.
Nesmíš.
Nesmíš se o mě zajímat.
Co se stalo s manažerem?
Je to zlé?
Nesmíme příliš využívat impresáriovy laskavosti.
Je to ohavné.
Vskutku.
Když je to dobré, je to dobré.
Ale když se nedaří,
strašné zaměstnání.
Nezpozdil se Kijoši?
Proč přichází domů tak pozdě?
Musí být s poštmistrem. Trvá to už několik večerů.
To s tím nemůže nic dělat.
Brzo už musím odjet.
Tak bych ho rád viděl, dokud můžu.
To je osud!
Zase budeš osamělá.
Další zastávka je v Šingu?
Podle mého plánu ano.
Teď si ale nejsem jistý.
Vždy jsem chtěla navštívit Šinguagain.
Obávám se, že už tam nežijou žádní tví příbuzní.
Slyšela jsem, že i taverna Tsukinoja už patří někomu jinému.
Nic pod sluncem netrvá věčně.
Takový je běh světa.
Pověz mi, kdo je ta žena?
Která?
Ta, která sem přišla.
Oh, ta. Ta je k ničemu.
Odpusť mi.
Má chyba.
Měl jsem být prozíravější. Ale čirou náhodou...
- Drahý. - Co?
Myslíš, že jsem žárlivá?
Vím, toho docela dost.
Vím, že jsi sukničkář.
Oh, to si myslíš?
Odpusť mi.
Mimochodem, nemyslíš, že by mohla mluvit s Kijošim?
O čem?
Že jsi jeho otec.
To si nemyslím.
Už jsem nepřijde.
Ale mohla by ho potkat.
Ano, to by bylo strašné.
Ale nemyslím, že to udělá.
Takže
chceš zůstat jeho strýčkem?
Ano.
Nesmí se to dozvědět, byl by nešťastný.
Nicméně...
Už dost o tom.
Do konce života zůstanu jeho strýček.
Počkej, chvilku.
Kde jsi byla?
Pojď se mnou.
Tudy.
Řekni mi,
kdo to byl s tebou?
Kdo to je? Mluv!
Kdy jsi ho viděla poprvé?
Mluv, děvče!
Jsi hluchá?
Co je vám do toho, s kým jsem byla? Nechejte mě být!
Cože?
O co se u něj pokoušíš?
Chceš ho oklamat?
To si myslíte, Mistře?
Nesnaž se z toho vykroutit!
Vím, o co jde takovým, jako jsi ty.
Máš nějakou výmluvu?
Tak spusť, pokud máš!
Vlastně je to pochopitelné, že si to myslíte.
Co?
I slečna Sumiko mi nejdřív zaplatila,
aby mě přesvědčila.
Cože?
K čemu tě přesvědčila?
Pověz mi, co od tebe chtěla.
Zapomeňte na to. Už na tom nezáleží.
Mluv, nebo...
Nebo ti zlomím ruku.
Požádala mě, abych zašla za tím mladíkem.
To po tobě chtěla? Vážně?
Nevymýšlíš si? Určitě?
Tak je to pravda?
Dobře.
Přiveď ji sem!
Pospěš si!
Přiveď ji sem!
Hned.
Chtěl jsi mě?
Pojď sem!
Co je?
Co to děláš?
Ty špíno! Chceš zničit mého syna?
Říkal jsem ti, ať toho necháš, nebo ne?
Nic jsem neudělala.
Je to skvělý kluk. Má za milenku herečku.
Neurážej ho, ty...!
Jaký otec, takový syn.
Jsi vzteklý, co?
Patří ti to!
Tak to v životě chodí.
Nemůžeš být pořád šťastný.
Chci, aby sis to pamatoval!
Co? Sama si to zapamatuj.
Ty děvko! Hloupá!
Už tě nechci vidět.
Odejdi!
- Počkej. - Co? Pusť mě!
To mě kvůli tomu tolik nenávidíš?
Co?
Nechápeš, proč jsem to musela udělat?
Neřekl jsi mi o té ženě.
Měj se mnou soucit!
Teď jsme si kvit.
Co bylo, bylo, usmiřme se!
Buďme zase přátelé.
Jsme na dně, tak se teď nehádejme.
Mlč! Nemá to smysl.
Po všem, co jsi provedla, jsem s tebou skončil.
Mistře. Počkej!
Ubožačko!
Děvko!
Co jste dnes tak zticha? Děje se něco?
Je to strašné.
Seberte se!
Dej mi ještě pití.
- Máš peníze? - Žádný problém.
Eh, sestro.
- Pak mně taky. - I mně.
- Máš? - Co?
Peníze.
Víš, že nemám. Neuváděj mě do rozpaků.
Jsi pro?
Jsi hrozný!
A nesahej tak na mě, ty příšero!
Co?
Vždyť nic nedělám.
O čem to mluvíš?
To je hrůza!
Vypadněme odsud.
Kde je naše pití?
Žádné peníze, žádné pití.
Poslouchej,
proč tady ještě Mistr zůstává?
Manažer už se nikdy nevrátí.
Já vím. Proto jsem o tom přemýšlel.
- O čem? - Zapomeň na to!
Co se ti honí hlavou? Pověz!
Udělal jsi to už někdy předtím?
Jo, jednou. U Ohmi & spol.
Aha. Já taky.
- A ty? - Co?
Ne tak nahlas.
Odejděme, než bude pozdě.
Můžeme použít peníze z Mistrovy tobolky.
To neudělám.
Poslyš. Přece k němu nebudeme loajální navěky?
Nesouhlasím s tebou.
Rozhodně ne! Ale nebudu vám bránit.
Prosím, ne tak nahlas.
Mám pronikavý hlas.
Neřeknu to na vás.
Upustíme od toho?
Snad bychom měli.
Ano, jistě.
Proč Mistra takhle napálit, když mu tolik dlužíme?
Muž, který je nevděčný,
vlastně není lidská bytost.
Je mi z vás zle, hoši.
Nikdy bych si nepomyslel,
že vy dva jste tak špatní.
Po těch letech spolu z toho snad zešílím!
Vím, jak se cítíš.
Bylo to od nás ohavné pomyslet na to.
Ano, taky si to myslím.
Samosebou!
Ale, Kiči, rozmysleli jsme si to.
Tak se udobřeme.
Upustěte od svých hloupých nápadů a
zkuste žít jako lidské bytosti.
Tak dobře. Je mi to líto.
Napijme se.
Dejte nám tři sklenky, ano?
Ty máš?
Bez obav.
Mysle na nejhorší, odložil jsem si tohle stranou.
Takže máš rezervu? A to je vše?
Ještě papírový talisman proti zlodějům.
Dejte nám to třikrát.
A je tady.
Dejte mi pití.
Ohřejte to.
Je tady anděl.
Dobrý večer, slečno Sumiko.
Tak tady jste, hoši.
Žádné zprávy od manažera?
Ne, nic.
Takže to vypadá, že se už nevrátí.
To je ale darebák!
Kde máme to pití?
Hned to bude.
Co tohle?
Co myslíš?
Tak co vy na to?
To je vše?
To je to nejlepší.
Nic lepšího nebude, to si zapamatujte.
Aha.
Takže jenom tolik.
Jaká pomoc!
Na jízdné to stačí.
Berete?
Tak dobře.
Tak ještě jednou.
Ukradli vám jenom tu kameru?
A rozsvěcovač.
Kiči mi dluží spoustu peněz.
Pro Mistra je to kruté. Ukradl mu i tobolku.
To je ale darebák! Zabiju ho, až ho potkám.
Podezíral jsem ho.
Nikdy nebyl upřímný.
To je pravda.
Dokonce mi ukradl i amulet proti zlodějům!
Vzal mi vše, co jsem měl. Všivák jeden!
Pověz mi, Senšo,
jaký máš plán do budoucna?
Co s námi bude?
Tvůj šálek už je prázdný, Jatazo.
Děkuji, pane.
A co ty?
Musím vás požádat za odpuštění
kvůli tomuhle všemu.
Ale i potíž má své kouzlo.
Budu vás informovat, až znovu vyrazím.
Chci, ať se ke mně připojíte, pokud ještě budete volní.
Kde plánuješ začít, Kamenosuke?
Můj švagr otevírá nějaký pajzl v Hamamatsu.
Aha.
A ty?
Navštívím svého dřívějšího zaměstnavatele. Možná si mě znovu najme.
Dobře.
Má lázně, že?
Ano, tak.
Ti, kdož mohou opustit jeviště, by to měli raději udělat.
A ty říkáš, že půjdeš znovu do školy?
Ano, pane.
Bude-li to možné.
Nedopadli jsme dobře,
ale vzpomeňte si na mě někdy.
Zažili jsme zlé časy,
ale měli jsme i ty dobré.
Mistře,
rozlučme se bujaře, tohle není bdění u mrtvého.
Dobrý nápad. Tak do toho!
Proč se k nám nepřidáte, slečno Sumiko?
Tohle je rozlučka.
- Prosím, slečno. - Pojďte sem.
Prosím, posaďte se.
- Co je s Kajo? - Co se stalo?
Zahrej nám, teti.
Mistře,
proč nejste k slečně Sumiko milý?
No, starý Senšo,
a ty, Roku,
byli jsme spolu opravdu dlouho, že?
Ano, pane.
Senšo, mluví na tebe.
Byli jsme spolu za každou cenu.
Bohužel, byl jsem na vás spíš přísný.
A přece jsme spolu byli tolik let.
Odpusťte mi,
jaký jsem byl.
Dědečku.
Co se stalo, dědečku?
Jsme v pěkné bryndě.
Co se stalo?
Skončili jsme.
Můj Bože. Vážně?
Impresario se mi snažil pomoci,
ale bylo to zbytečné.
Byl ke mně velmi milý.
Proč nejdeš dál?
Kde je Kijoši?
Nebyl jsi s ním?
Ne.
Přišla sem taková mladá osůbka s tvým vzkazem.
- Mladá osůbka? - Dívka.
A on šel ven?
Ano, s ní.
Co se děje?
To je strašné.
Tak co je?
Kijoši.
Bojím se, že dopadne zle.
Co se stalo?
Co udělal?
Děsné!
Proboha co Kijoši provedl? Pověz mi to!
TAVERNA TAMARUY
Načpak myslíš?
Lituješ?
Jistě, že ne. Přivedl jsem tě sem.
- Ale... - Ale co?
Byla to má chyba.
Neměli jsme odejít.
Proč?
Neměl ses zaplést s dívkou, jako jsem já.
Nejsem pro tebe dost dobrá.
Mistr se bude hněvat.
Proč to říkáš?
Můj strýc s tím nemá co dělat.
Říkal jsi mi, že chceš jít na univerzitu studovat, ne?
To je dobrý nápad.
Udělej to bez rozmýšlení,
jinak budeš později litovat.
Takže lituješ ty?
Nepotřebuji jít na univerzitu.
Raději tě zavedu k matce.
Bude s naším plánem souhlasit.
- A když nebude, pak... - Prosím,
vzdej se toho nápadu.
Vrať se domů jako hodný hoch. Vrať se domů k matce.
Udělej to!
K čemu?
Proč?
Rozejdeme se. Uděláme to pro dobro.
Co s tebou bude?
Společnost se rozpadla.
Nestarej se! Zapomeň na holku, jako jsem já.
Nějak se protluču. Tak či onak.
Nemluv tak!
Jdi domů, pro smilování!
Prosím tě o to.
Prosím.
Jdi domů, prosím!
Kam jen mohl jít?
Jaký otec, takový syn.
Sukničkář.
Nevěděl jsem to.
Myslel jsem, že je ve všech směrech lepší než já.
Bohužel,
byl jsem v této záležitosti příliš optimistický.
Tentokrát jsem poražen na hlavu!
Všechny mé plány se roztříštily.
Poslouchej, drahý.
Máš příliš velkou představivost.
Prosím tě,
co můžeš očekávat, když uteče s takovou dívkou?
No, jo. Zklamal jsem se v něm.
Ale, drahý,
jsem si jista, že se vrátí.
Není to zlý hoch.
Vrátí se.
Myslíš?
Věříš, že se vrátí?
A když ne?
Vím, že ano.
Vím to.
Jenže dnešní mladí jsou zbrklí a bezstarostní.
On se vrátí.
Musí se vrátit.
Poslouchej.
Když se vrátí domů, co kdyby ses usadil?
Drahý, pověz Kijošimu pravdu.
Je dost starý na to, aby to pochopil.
Jednoho dne to stejně zjistí.
Nakonec to jistě zjistí.
Kdybychom mu to řekli, snad by se tohle nestalo.
Prosím, řekni mu všechno.
Žádám tě o to. Prosím.
A tohle by byl můj domov?
Kéž by!
- Uděláme to? - Uděláš to?
Děkuji! Mnohokrát.
Bude nadšen!
Ale
kde jen teď může být?
Chceš se napít?
- Proč ne. - Ohřeju to.
Tady je!
Kde jsi byl?
Odpověz jí.
Chci ti někoho představit, mami.
Oč jde?
Cože? Ty!
Jak se opovažuješ ukázat se tady?
Hlupačko!
Je mi to líto, Mistře.
To já jsem ten, kdo lituje! Ty děvko!
Dost, stýčku!
Omlouvá se.
Cože?
Jak se opovažuješ takhle trápit mámu?
Nech toho!
Mlč!
Jsou zralí na výprask!
- Děvko! - Dost, strýčku!
Cože? Co to má...
Dost. Prosím!
Přestaň!
- Tak co? - Co?
Víš, kdo to je?
Je to tvůj otec. Tvůj skutečný otec!
Omluv se mu!
Aha. Takže
jak jsem si myslel.
Mami,
říkala jsi mi, že otec umřel, když jsem byl ještě dítě.
Věřil jsem tomu. Pořád tomu věřím.
Vůbec nepotřebuji otce.
Ne pro svůj život!
Poslyš,
nechtěl, abys věděl,
že jsi synem kočovného herce.
Kvůli čemu? Proč?
Chtěl, abys pilně studoval a
stal se někým.
Proto tvrdě pracoval a
hradil tvé studijní náklady.
To stačí!
- Přestaň. - Ale
Řekni, strýčku,
proč mi to říkáte právě teď?
Mami, řekni!
Oba jste sobečtí!
Nechci otce.
Jdi pryč!
Jdi!
Odpusťte mi.
Nic jsem o tom nevěděla.
Bohužel má pravdu.
Je to pochopitelné.
Nelze se někde zčistajasna objevit a
uplatňovat rodičovskou autoritu.
Ale, drahý,
co to říkáš?
Když se na to tak koukám, neusadím se tady.
Bude to tak lepší.
Pro nás pro všechny.
Ale Kijoši už na tebe jistě není zlý.
Víš,
zkusím to od začátku.
I dnes se s ním rozloučím jako jeho strýček, jako dřív.
Příště, až se vrátím,
budu dobrý herec a bude na mě hrdý.
Těším se na ten den.
Ano, jednou se to stane!
Ale, drahý...
Pak oslavíme můj úspěch a budeme se radovat.
Mistře,
vezměte mě s sebou.
Budu vám pomáhat ze všech sil.
Nemůžu se s vámi takhle rozloučit.
Prosím.
Mistře, prosím vás,
vezměte mě s sebou!
Prosím!
Slyšelas ji?
To je od ní dojemné.
Buď tak dobrá a postarej se i o ni.
Omlouvám se, že jsem na tebe byl zlý.
Odpusť mi.
Pomoz Kijošimu, ať je úspěšný.
Spoléhám na tebe.
Rozumíš? Udělej to pro mě.
Kijoši!
Mistr!
Jdi za ním.
Pospěš si!
Jdi za ním. Pospěš!
Uděláš to?
Kde je strýček? Kde je?
Co je se strýčkem?
S tvým otcem?
Vydal se na cestu.
Kijoši!
Nezastavuj ho!
Nechej ho být!
Pokaždé, když otec přišel do tohoto města,
od dob, kdy jsi byl ještě dítě,
opouštěl tohle místo ve stejné náladě.
Všechno bude dobré,
pokud se v životě něčím staneš.
Kam jdeš, Mistře?
Zapal mi!
Pověz,
kam jdeš?
Nevím, kam se dát.
Máš nějaký plán?
Máš? Pověz!
Kam jdeš?
Do Kuwany.
Ke kterému impresariovi?
Pan Kanejoši mi snad dá šanci, doufám.
Dobře.
Můžu jít s tebou?
Náhodou pana Kanejošiho dobře znám.
Nechceš, abych šla s tebou?
Risknu to.
Zkusíme to spolu?
Ano, Je to dobrý nápad.
Takže ano?
Jistě. Zkusme to!
Výborně.
Dva lístky do Kuwany.
Nezapomeň si věci.
Tak co?
Tady.
K O N E C
Z anglických titulků přeložil: Lepros
www.Titulky.com