KRVAVÝ TRŮN
Scénář Hideo Oguni, Šinobu Hašimoto,
Rjuzo Kikušima a Akira Kurosawa, podle Shakespearova Macbetha
Kamera Asaiči Nakai Hudba Masaru Sato
Hrají
Toširo Mifune Isuzu Jamada
Takaši Šimura Minoru Čiaki
Akira Kubo Takamaru Sasaki
Joči Tačikawa Čieko Naniwa
a další
Režie Akira Kurosawa
Pyšný hrad stál na tomto bezútěšném místě.
Jeho osud byl spjat s touhou smrtelníků po moci.
Zde žil válečník, silný, ale oslabovaný ženou,
hnán k tomu, aby platil daň krvavému trůnu.
Ďáblova cesta vždy vede k záhubě.
Pavučinový hrad.
Fudžimakiho povstalci bez varování zaútočili.
Čtvrtá i Pátá pevnost jsou v plamenech.
A co Třetí pevnost?
Také dobyta.
Druhá pevnost?
Kapitán Miki v ní shromáždil přeživší z Třetí pevnosti.
Bojují tam, v zoufalé situaci.
První pevnost?
Velí tam kapitán Wašizu ...
První pevnost obléhá přes čtyři sta mužů.
Většina z nich jsou Inuiho lidé.
Takže to Inui navedl Fudžimakiho k povstání?
Má Wašizu nějakou šanci?
Žádnou.
Postarejte se o něj.
Měli bychom se pustit do protiútoku,
nebo se máme nechat oblehnout?
Nemůžeme podniknout výpad, pane.
Nepřítel vítězí. Utrpěli bychom těžké ztráty.
Naši muži by měli zaujmout pozice v Pavučinovém lese.
Je to přirozené bludiště.
Nepřítel bude zmatený, a můžeme jej přepadat.
Jinak to nepůjde, pane.
Jak jsme na tom se zásobami?
Málo, obléhání nevydržíme.
Pane, dorazil posel z Druhé pevnosti.
Pusťte ho dovnitř.
Štěstí nám přálo!!!
Cože?
Kapitán Miki odrazil nepřátelský útok.
Poté kapitán Wašizu prorazil Inuiho obležení První pevnosti.
A přišel kapitánu Mikimu na pomoc.
Wašizu! Statečný Wašizu!
Nepřítel je rozprášen! Naše vojsko útočí!
Wašizu a Miki pronásledovali zrádce.
Fudžimaki je obklíčen v Severním panství.
Fudžimaki prosí o milost.
Nabízí, že si oholí hlavu a vstoupí do kláštera jako mnich.
Jeho nabídku odmítáme.
Noriyasu?
Ano.
Vydej se do Severního panství a zabij zrádce Fudžimakiho.
Ujisti se, že je Inuiho vojsko opravdu rozprášeno.
Pokud ano, nařiď Wašizovi a Mikimu, aby se sem dostavili.
Jaká neobyčejná bouře!
Všechny živly se spojily.
Pospěšme, náš kníže na nás čeká.
Tudy už jsme jeli.
Podívej, tady jsou stopy našich podkov.
Však je to taky Pavučinový les, ne?
Hrad nemůže být daleko odtud.
Nicméně už jedeme skoro dvě hodiny.
Takový už je Pavučinový les.
Tady nepřítel zabloudí a nedokáže najít náš hrad.
Ale my tu známe každou stezku -- tak jsme mohli zabloudit?
Nějaký zlý duch nám musí bránit v cestě.
Dobrá, prorazím svým kopím ...
A já svými šípy.
Co to je?
Bylo to tu, když jsme tudy jeli předtím?
Ne. Nikdy jsem to neviděl.
Je jisté, že je to dílo zlého ducha.
Můj kůň nikdy nebyl takhle vyděšený.
Lidé jsou bláhoví smrtelníci; život je pouhé vlákno,
obojek, kterým lidé cloumají a štěkají.
Stéblo, na kterém úsilí a sny rozkvétají a vadnou
Slova a činy smrtelníků pohání pouze chtíč a chamtivost.
Ale všichni lidé se jednou dočkají zúčtování.
Vítěz i poražený, svatý i hříšník...
každý zaplatí, co je dlužen, a vyvane do nicoty.
Jsi člověk, anebo zlý duch?
Pospěš si s odpovědí: Když můžeš zpívat, můžeš i mluvit!
Ano,
ctihodný kapitáne Wašizu,
veliteli První pevnosti.
Co? Znáš mě?
Ano. Ještě dnes stanete pánem Severního panství.
Pánem Severního panství?
Ano. A poté se stanete pánem Pavučinového hradu.
Tak to by stačilo! Co je tohle za nesmysl?
Domnívala jsem se, že budete mít radost.
Nechcete být pánem toho hradu?
Kníže Cuzuki, náš lenní pán, je pánem Pavučinového hradu.
Vy smrtelníci! Vaše jednání je tak záhadné.
Něco chcete, ale jednáte, jako byste to nechtěli.
Zadrž.
Ať už je to kdokoli...
neriskovala by jen tak pronic zanic, že okusí naše šípy.
Nech mě, zeptám se jí.
Poslyš!
Dokážeš vidět budoucnost tak, jak já vidím tebe?
Ano.
Ctihodný kapitáne Miki,
veliteli Druhé pevnosti.
Ještě dnes se stanete velitelem První pevnosti.
Mám být velitelem První pevnosti?
A co nám povíš ještě?
Tvé štěstí. Přijde pomaleji ...
ale bude mít delší trvání, než štěstí kapitána Wašizu.
Cože? Co tím myslíš, pomaleji?
Tvůj syn...
se jednou stane pánem Pavučinového hradu.
Támhle je hrad.
Konečně jsme se dostali z lesa.
Jedeme!
Ne, počkejme.
Jsem hodně unavený, sotva unesu brnění.
Není divu.
Odpočiň si. Však jsi od včera uštval už tři koně.
Teď si přeji jediné, pořádně se vyspat.
A přitom se teď cítím, jako bych spal a zdály se mi sny.
Slova té ženy mohla být klidně pouhou součástí toho snu.
Sny, které se nám zdají, ukazují, po čem toužíme.
Upřímně, každý samuraj přeci usiluje, aby se stal pánem na vlastním hradu.
Řekla, že se tvůj syn stane pánem hradu?
Ano. Ale poté, co jej ovládneš ty.
Řekla, že budu nejprve pánem Severního panství.
A já velitelem První pevnosti.
- Gratuluji. - Gratuluji.
Nicméně... -
Co ses to chystal říci?
Mluv první.
Co když dnes budu jmenován pánem Severního panství...
a ty velitelem První pevnosti...
Oba budeme povýšeni... - ?
Wašizu nám prokázal významné služby.
Tímto tě jmenuji pánem Severního panství.
Miki.
Ty jsi bojoval neméně udatně.
Jmenuji tě velitelem První pevnosti.
Jaký je tu klid.
Je tu příjemně. Severní pevnost je ráj...
ve srovnání se životem v První pevnosti.
Náš pán s chotí musí být velmi šťasten.
Rozmyslel ses již, můj pane?
Ne.
Všechno to byla jen noční můra.
Pokoušel mě zlý duch.
Už o tom nechci slyšet.
Pán Pavučinového hradu? Netroufám si nechat si o tom ani zdát.
Proč ne? Není to něco pro tebe nedosažitelné.
Každý samuraj usiluje stát se pánem hradu.
Ne.
Jsem se svým údělem spokojený.
Zůstanu našemu knížeti věrný.
Chci žít v míru.
Myslíš, že je to možné?
Pokud kapitán Miki řekne knížeti o zlém duchu...
poví mu o té předpovědi...
Pak tu žádný mír nebude.
Kníže s tebou naloží jako s uchvatitelem trůnu.
Rozkáže svým mužům, aby tě okamžitě obklíčili v Severním panství.
Máš před sebou pouze dvě možnosti.
Jedna - nedělat nic v očekávání vlastního konce.
Druhá - zabít knížete a zmocnit se Pavučinového hradu.
To je velezrada. Zabít svého pána!
Už jsi zapomněl...
že se náš kníže dostal k moci také tak, že zabil svého pána?
Jenže,
k tomu byl dohnán, aby zachránil vlastní život...
Kníže mi důvěřuje.
Zahrnul mne přízní.
To proto, že neví, co je v hloubi tvého srdce.
Mého srdce?
Mé srdce je čisté.
Vím, že to tak není.
Nesmysl.
Nemám takové ambice.
Dejme tomu...
ale bude tomu kníže věřit...
když mu Miki řekne, co se stalo v lese?
Miki?
Miki to nikdy neřekne, je to můj nejlepší přítel.
Jsi si tím jist?
Nezradí tě pro svůj vlastní prospěch?
V nynější době klidně zradí otec syna.
Možná, že tě Miki už zradil.
Dělá mi to starosti.
Asadži, přestaň zpochybňovat mé přátele!
Tři stovky mužů z Hradu se skrývaly v kopcích!
Pomalu se přibližují.
Héééj! Héééj!
Naše sídlo je obklopeno vojskem.
Jsou to vojáci z Pavučinového hradu, podle označení na praporech.
Ty ale nesou sklopené, zbraně stejně tak.
Wašizu, pane Severního panství!
Přijíždí náš kníže!
Co se děje? - Přijíždí sem kníže.
Rychle, přivítání! Hoďte sebou!
Ctihodný pane Wašizu, není potřeba přehánět to s nějakou slavností.
Kníže byl na lovu.
Není potřeba hnát sem tolik lidí.
Dovolte mi pogratulovat vám k úspěšnému lovu.
Ale ne. Ta honitba je jen úskok.
Chystám se napadnout Inuiho...
Jeho chování je nepřípustné.
Nemohli jsme ho napadnout po Fudžimakiho povstání...
čekali jsme na tu správnou příležitost.
Nyní jsme připraveni. Zde bude můj hlavní stan.
Odtud zaútočíme a rozprášíme nepřátele.
Tento plán musí do útoku zůstat utajen.
Wašizu povede útok.
Miki bude držet Pavučinový hrad.
Asadži.
Tvé podezření dostalo velkou ránu.
Vidíš, jak mi kníže důvěřuje.
Tvé podezírání Mikiho musel způsobit zlý duch.
Dovolím si nesouhlasit.
Tak poslouchej - kníže ze všech nejvíce věří mně.
Uctil mne tím, že povedu útok.
Také budou připraveny šípy, aby tě zezadu připravily o život.
Kníže si to dobře naplánoval.
Budeš bojovat, daleko od Severního panství.
A jeho oblíbenec, Miki, bude v bezpečí Pavučinového hradu.
Můj manželi, přijdeš o život.
Miki se bude ve věži...
kochat pomyšlením na tvou loyální smrt.
Kdo jste?
My tu pracujeme, pane.
Vraťte se zpět.
To jsou pokoje našeho knížete.
Ani zdejší služebnictvo nemůže vstoupit.
Ale tam my nemíříme...
Jdeme do zapovězené místnosti.
"Zapovězené místnosti"?
To je místo, kde zrádce Fudžimaki spáchal sebevraždu.
Ať se snažíme sebevíc, nemůžeme smýt krvavé skvrny.
Proč tam jdete zrovna teď?
Bude tam spát náš pán - svoje pokoje přenechal knížeti.
Ach, to ano. Můžete jít.
Zvláštní...
Bojoval jsem v mnoha bitvách...
Jsem zvyklý vidět krev.
Ale z této skvrny mi běhá mráz po zádech.
To proto, že je to krev podlého psa.
Krev zrádce.
Zbabělce, který žadonil o milost.
Krev slabocha.
Dokonce i ptáci zlověstně křičí.
Možná bys mohl říci, že jsem příliš podezíravá.
Nicméně věřím v tu předpověď, slovo od slova.
Otevři oči, rozhlédni se kolem sebe.
Vše je k tomu dokonale příznivé.
Úplně jednoduše můžeš tu předpověď přeměnit ve skutečnost.
Nemáš snad oči?
Kníže se nám vydal na milost.
Ta šance, kterou máš nyní, se již nikdy nemusí opakovat.
Nicméně...
Mohl bych ospravedlnit zradu?
Jak bych s tím mohl před lidmi obstát?
Říkal jsi, že ti kníže velice důvěřuje.
Norijasuovi lidé jej stráží. Tím lépe.
Nalijeme jim vína s přimíchaným uspávadlem.
Až upadou do spánku, bude tvůj čas, zabít knížete.
Vina padne na jeho hejtmana Norijasua.
Dokonce i ptáci ti to napovídají!
Jsem si jistá, že říkají, že trůn bude tvůj.
Rozumím tomu zvuku.
Bez ctižádosti není člověk člověkem.
Teď ovládni tento trůn.
A potom, je-li to tvá karma, můžeš ovládnout celou zemi.
Co se děje?
Vyčistili jsme pokoj, má paní.
V pořádku.
Co dělají stráže?
Hlídají, kopí mají po ruce.
Chvályhodné.
Pošleme jim nějaké občerstvení.
Vražda!
Stráže!
Kníže byl zavražděn!
Zrádče!
Musíme se okamžitě vrátit do hradu.
Nejde to, pane Kunimaru...
Pomstít toho podlého zrádce mého otce.
Má hanba by nemohla být větší, pokud bych utekl.
Ne, nikdy se to nevysvětlí, pokud nás taky zabijí.
Pusťte mě! Musím!
Nejde to.
Nevěřte jejich lžím. Norijasu je zrádce!
Kde je Norijasu?
Dorazili jsme pozdě.
Utekli s panem Kunimaru, pane.
Cože? Utíkají k hradu?
Pavučinový hrad drží Miki.
Nenechte je dostat se tam.
Jedem! Pohyb! Rychle!
Kčertu!
Poslouchejte!
Kníže byl zavražděn.
Jeho vrah je pán Wašizu.
Pomohl jsem mladému pánovi utéci.
Prosím, otevřete bránu.
Otevřete bránu.
Už jsou skoro tady!
Otevřete!
Otevřete! Otevřete!
Co to děláte?
Pryč!
Za nimi!
Ne, počkejte tady.
Za nimi! Utíkají!
Ne, čekejte!
Musíme zjistit, jaké jsou Mikiho záměry.
Nejprve se musíme vypořádat s tím.
Mohl by se pokusit nechat si hrad pro sebe.
Pane, zpráva od paní Asadži.
Pokud Miki nebude chtít otevřít bránu...
donutíme ho, když přineseme knížecí rakev.
Otevřete bránu!
Přinášíme knížecí rakev!
Otevřete!
Já, Wašizu, přivážím knížecí rakev.
Jak je na tom kněžna?
Spáchala sebevraždu.
Nechtěla být svědkem toho, jak hrad přechází do rukou nepřítele.
Neuvěřitelné, jak přesně se splnila předpověď toho zlého ducha.
Inui nebude ztrácet čas a napadne náš hrad.
Jen tak velký vojevůdce, jako jsi ty, nás může ubránit.
Navrhnu, aby ses stal nástupcem knížete.
Promluvíme si později.
Kde je Severní panství?
Támhle, jak je ten kopec.
Odtud vypadá tak malé...
Dostali jsme se hodně vysoko, máme štěstí, že sloužíme Wašizovi.
Kdyby tak měl náš pán syna, následníka...
Stále jsi nezměnil názor?
Učinit Mikiho syna svým dědicem?
Bez Mikiho bych hrad nikdy nedostal.
Miki je můj opravdový přítel.
Jsem mu velmi zavázán.
Tak to není, můj pane.
Miki tak nejednal z přátelství.
Sám to velmi dobře víš.
Tak dost.
Miki je statečný a moudrý.
Nemohu si dovolit znepřátelit si ho.
Tím, že učiním jeho syna svým dědicem, si zajistím jeho loyalitu.
Oznámím to během dnešní slavnostní večeře.
Buď k Mikimu a jeho synovi vlídná.
To nebyl Mikiho syn...
pro koho jsem si potřísnila ruce krví.
Můj rod skončí se mnou.
Můj nástupce bude Mikiho syn.
Takové bylo proroctví, a to nic nezmění.
Já ho změním.
A jak? Dědice nemáme. Jak bychom přišli k synovi?
Jsem těhotná.
Těhotná?
Co to je?
Váš kůň, Čiu, je dnes úplně šílený.
Nechce nám dovolit, abychom ho osedlali.
Otče, to je zlé znamení. Zůstaňme zde.
Hlupáku, jsme čestní hosté. Jak bychom mohli?
Otče.
Vím, že pro mne chceš jen to nejlepší.
- Stěžuješ si snad? - Vůbec ne.
Prostě jenom nemůžu uvěřit tomu proroctví.
To proroctví je absurdní.
Absurdní?
Slyšel jsem ho na vlastní uši.
Nemýlila se o panu Wašizu. Proč by se měla mýlit o nás?
Myslíš tímto způsobem, protože jsi byl očarován.
To je bláznovství. Zlý duch tě nabádá, co máš dělat.
A pak si myslíš, že se plní předpověď. Tohle je to, co je absurdní.
Nezáleží na tom, jestli tomu věříš, nebo ne.
Nicméně... Faktem zůstává, že tě Wašizu chce učinit svým dědicem.
Poslyš.
Nebude nutné prolít ani kapku krve...
a Pavučinový hrad bude náš.
Byl bych šel do hradu, kdyby mne Čiu nezranil.
Á... přišel jsi o večeři...
Čiu...
Jaktože nepřijel Miki?
To je velmi zvláštní, slavnostní večeře nemůže začít bez něj.
Poslyšte příběh... Obrátí-li se někdo proti svému pánu,...
Přivolá na sebe pomstu nebes...
A všichni jeho přátelé a spojenci budou zahubeni.
Bude potrestán, ať je to kdokoli.
Skončí neúprosnou smrtí...
Dost! Nech toho!
Ty jsi Miki!
Jak se opovažuješ...
Jdi pryč!
Klid!
Pán se příliš napil.
Tohle občas dělá, když je opilý.
Myslím, že jej stále trápí bolest z úmrtí knížete.
Opil jsem se.
Co je to s vámi?
Proč jste střízliví?
Je slavnost. Pijte!
Co je s Mikim? Doufám, že se mu nic nestalo.
Říká se, že se v naší provincii pohybují nepřátelští škůdci.
Mám o něj strach.
Zase se objevil.
Nenávidíš mne? Tak proč netasíš meč?
Zabiju tě znovu!
Klid!
Nemějte obavy.
Až vystřízliví, bude v pořádku.
Slavnost je úplně pokažená...
Raději jděte a přijměte moje omluvy, prosím.
No tak!
Pozoruhodné, můj pane.
Chceš vládnout celé zemi...
a přitom tě dokáže vyděsit duch.
Kdo to...?
Přinesl jsem Mikiho hlavu.
Zadrž.
Můžeš jít.
Můj pane.
Zapomněl ses ho zeptat na důležitou věc.
Kde je jeho syn?
Je vážně raněn.
Uprchl nám na koni.
Prosím o odpuštění, pane.
Takový vichr...
I sám hrad se kymácí.
Základy jsou prohnilé stářím.
Ani nemusí jít o tajfun, a je to nebezpečné.
Za pánem chodívalo tolik jeho lidí...
ale poslední dobou nikdo.
V této době je vhodné se mu vyhýbat.
Dvěma svým hejtmanům nařídil vykonat sebevraždu.
Mikiho zavraždili Inuiho lidé... aspoň se to říká.
Říká se, že Mikiho syn se přidal k Inuimu.
To nedává smysl, pokud zabil jeho otce.
Norijasu a hejtman Kunimaru jsou také u Inuiho.
Kdo ví, jak tohle dopadne?
Buď jak buď, nevěřím, že by šlo dobýt hrad.
Já jsem slyšel něco jiného.
Krysy začaly utíkat.
Říká se, že krysy opouštějí dům, když má dojít k požáru.
Jak je jí?
Je v pořádku?
Pověz!
Proč mlčíš, ženská?
Nevím, jak vám to říci, milosti.
Dítě přišlo na svět mrtvé.
Mrtvé?
Bylo mrtvé již několik dnů.
Vaše paní je na tom velmi zle, milosti.
Pane.
Pitomče!
Pane!
Pane, posel z První pevnosti.
O co jde?
První pevnost obklíčilo Inuiho vojsko.
Velí jim Norijasu. Přísahal pomstít knížete Cuzukiho.
Druhá pevnost je obklíčena.
Vojsku velí Mikiho syn.
Posádky První i Druhé pevnosti přešly k nepříteli.
Nyní spolu útočí na Třetí pevnost.
Zbabělci!
Nemáte žádnou strategii, jak porazit nepřítele?
Je nesmyslné, abych plýtval časem mluvením k vám.
Připravte mi koně!
Ukaž se!
Zlý duchu, ukaž se!
Zlý duchu!
Ukaž se!
Zlý duchu!
Ctihodný pane Pavučinového hradu.
Dostane opravdu Mikiho syn Pavučinový hrad?
Tak brzy jste se přišel zeptat? Podařilo se vám dosáhnout svého cíle.
Gratuluji.
Nech těchhle nesmyslů.
Prostě odpověz, pokud to umíš.
Můžete být klidný, pane.
Jen pokud přijde Pavučinový les...
k vašemu hradu...
jinak neprohrajete ani v jedné bitvě.
Les aby přišel?
Jak by mohl les přijít?
To znamená, že nikdy neprohraji.
Vydáváš-li se cestou pekla...
kráčej po ní tím nejkrutějším způsobem.
Zabiji je všechny. Norijasua, Kunimaru, Mikiho syna.
Začneš-li vršit mrtvé...
Nechť je to hora, sahající k nebesům.
Správně... budu ji vršit z jejich mrtvol.
Proliješ-li krev, nechť tedy proudí jako řeka.
Jistě. Obarvím krví celý tento les!
Tak jen přijď, Norijasu!
Pomáhej si Inuovi, ale tobě nikdo nepomůže!
Všichni se můžete spojit!
Všichni mne můžete napadnout!
Poslouchejte!
Dejte si pozor, Pavučinový les je bludiště.
Cesty matou.
Nenechte se oklamat stezkami.
A nepoužívejte velké cesty.
Nevšímejte si jich, pokračujte pořád rovně.
Naši muži opustili svá hlídková místa v lese?
Verbež.
Jak jste mohli ustoupit z lesa bez boje?
Norijasu vede vojska. Zná les a nenechal se oklamat.
Není důvod znepokojovat se.
Poslouchejte, všichni.
O vítězi rozhodne vždy až poslední bitva.
Všechno ostatní je bezvýznamné.
Ničeho se neobávejte.
Věřte mi.
Neprohraji ani jednu bitvu.
Pokud mi nevěříte, poslyšte, co vám řeknu.
Když jsem velel První pevnosti...
cestou do hradu, po Fudžimakiho porážce...
jsem v lese jsem potkal stařenu.
Řekla mi, že se stanu pánem Severního panství...
a poté pánem tohoto hradu.
A zde jsem.
Její proroctví se splnilo.
Dnes...
Znovu jsem se vydal do lesa...
Vyhledat ji, aby mi řekla více.
Poslouchejte!
Ať se stane cokoli, neztratím jedinou bitvu.
To jsem se dozvěděl.
Jen pokud přijde Pavučinový les k hradu.
Jinak neprohraji.
Takže, domníváte se, že se dá Pavučinový les do pohybu?
Ukažte mi, jak mi věříte!
Nic nevidím.
Co dělají? Neutáboří se, nezapálí ohně?
Co to je za zvuky?
Nejspíš si dělají ohrazení, abychom je nepřekvapili protiútokem.
Norijasu je chytrý...
ale nemůže se mu podařit nás přemoci.
Není vidět, co se děje v hradu.
Zato my vidíme každý jejich krok.
Počkáme, až se přiblíží - pak okusí naše šípy.
Co to je?
Co se děje?
To je zlé znamení.
Čeho se bojíte?
To je naopak dobré znamení.
Je to znamení, že je nepřítel v pasti.
Paní...
Copak ta krev nikdy nepustí?
Ta odporná krev.
Ať ji myji jak myji...
proč ji nelze smýt?
A ten pach krve...
Proč nemohu mít znovu čisté ruce?
Asadži!
Pořád je tam skvrna.
Co to mám s rukama?
Jak to smýt?
Pořád páchnou krví...
- Asadži! - Ta hnusná krev.
Blázni!
Proč teď panikaříte?
Neutíkejte.
Pane... Les...
Co je s lesem?
Pavučinový les sem přichází.
To musí být přelud. Copak se les dokáže pohybovat?
To nic není!
Vraťte se na svá místa!
Jste zbabělci, jak vidím.
Chcete dát nepříteli mou hlavu a žebrat o milost?
Zbabělci! Psi! To je zrada na vašem pánu!
Kdo zabil knížete Cuzukiho?
Jsme vidět z hradu.
Koně se zásobovacími vozy jdou první.
Kryjte se za vozy.
Kryjte se stromy, větvemi, čímkoli.
Na tomto místě, tak bezútěšném, stával pyšný hrad.
Jeho osud byl spjat s touhou smrtelníků po moci.
Zde žil válečník, mocný, ale oslabovaný ženou,
hnán k tomu, aby platil daň krvavému trůnu.
Cesta pekla vždy vede k záhubě.
-= přeložil želvopýr =-
KONEC